номер провадження справи 6/189/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016 р. Справа № 908/6082/15

Суддя Місюра Людмила Сергіївна , розглянувши справу

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Мелітопольського міського району електричних мереж (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Луначарського, 106)

До Комунального підприємства «Житломасив» Мелітопольської міської ради Запорізької області (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бєляєва, буд. 18)

Про стягнення 34 166 грн. 74 коп.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 дов. №81 від 31.12.2015р.

Від відповідача: ОСОБА_2 дов. №40 від 15.01.2016р.

В С Т А Н О В И В :

Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача, на підставі договору про постачання електричної енергії № 322 від 16.01.2013р., суму пені в розмірі 28 760 грн. 12 коп., суми 3% річних в розмірі 2 985 грн. 89 коп. та суми інфляційних втрат в розмірі 12 413 грн. 34 коп.

Позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог, остаточно просить стягнути з відповідача на підставі договору про постачання електричної енергії № 322 від 16.01.2013р., пеню в сумі 26 220 грн. 19 коп., 3% річних в сумі 2 185 грн. 68 коп., інфляційні нарахування в сумі 5 760 грн. 87 коп.

Заява позивача приймається судом, оскільки заявлена відповідно до статті 22 ГПК України.

Позивач надав суду письмові пояснення, де вказав наступне: 16.01.2013р. між Відкритим акціонерним товариством (ВАТ) «Запоріжжяобленерго» в особі Мелітопольського міського району електричних мереж (ММРЕМ) та Комунальним підприємством „Житломасив" Мелітопольської міської ради Запорізької області (КП «ВодоканаЛ»), далі-відповідач, укладено договір № 322 про постачання електричної енергії, у відповідності до якого ВАТ „Запоріжжяобленерго" в особі ММРЕМ продає електричну енергію КП „Житломасив" для забезпечення потреб електроустановок споживача, а КП „Житломасив" сплачує ВАТ „Запоріжжяобленерго" в особі ММРЕМ вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Відповідач сплачував вартість використаної електричної енергії через банківські установи та на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України. Так, рахунок № 322/12а від 29.12.2014р. за грудень 2014р. на суму 7746 грн. 16 коп. сплачено платіжним дорученням 30.01.2015р. № 363030025 у сумі 5600 грн., платіжним дорученням № 2568 від 30.01.2015р. у сумі 2000 грн. та платіжним дорученням № 569 від 30.01.2015р. у сумі 174 грн. 16 коп., а загалом у сумі 7746 грн. 16 коп. Рахунок № 322/1а від 29.01.2015 р. за січень 2015 р. на суму 9486 грн. 55 коп. сплачено платіжним дорученням № 2610 від 16.02.2015р. у сумі 9486 грн. 55 коп. Рахунок № 322/2а від 05.03.2015р. за лютий 2015р. на суму 167425 грн. 20 коп. сплачено платіжним дорученням № 86 від 11.03.15 р. у сумі 167425 грн. 20 коп. Рахунок № 322/3а від 02.04.2015р. за березень 2015р. на суму 153046 грн. 75 коп. сплачено платіжним дорученням № 2683 від 07.04.2015р.. у сумі 153046 грн. 75 коп. Рахунок № 322/4а від 05.05.2015р. за квітень 2015р. на суму 367753 грн. 19 коп. сплачено: платіжним доручення № 381 від 22.05.2015р. у сумі 30000 грн., платіжним доручення № 417 від 27.05.2015 р. у сумі 20000 грн., платіжним доручення № 423 від 28.05.2015р. у сумі 30000 грн., платіжним доручення № 28 від 02.06.2015 р. у сумі 10000 грн., платіжним доручення № 435 від 03.06.2015 р. у сумі 10000 грн., платіжним доручення № 442 від 05.06.2015 р. у сумі 10000 грн., а загалом вказаними платіжними дорученнями сплачено за квітень 2015р. 110000 грн., тобто залишок несплаченої суми за електроенергію, спожиту у квітні 2015 р. склав 257753 грн. 19 коп. На підставі спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 20/1720 від 18.05.2015р. та у відповідності до «Зведеного реєстру заборгованості відповідно актів звіряння по нарахованих пільгах та субсидіях населенню перед підприємствами ЖКП, які мають заборгованість за спожиту електроенергію перед ВАТ «Запоріжжяобленерго», по якій будуть проведені розрахунки за спільним протокольним рішенням № 20/1720 від 18.05.2015р. по Запорізької області» від 04.05.2015р., КП «Житломасив» ММР ЗО надані кошти у сумі 367753 грн. 19 коп. У відповідності до п.4.4 Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 20/1720 від 18.05.2015р. вказані кошти перераховані за електроенергію за травень 2015р. Ці кошти поступили на рахунок ВАТ «Запоріжжяобленерго» 05.06.2015р. через банківську установу. У зв'язку з тим, що відповідач через банківські установи сплатив 110000 грн., частина коштів по спільному протокольному рішенню № 20/1720 від 18.05.2015р. по Запорізької області» від 04.05.2015р. у сумі 257753 грн. 19 коп. направлена на погашення заборгованості за квітень 2015р., а залишок коштів у сумі 110000 грн. направлено на погашення заборгованості за травень 2015р. Рахунок № 322/5а від 03.06.2015р. за травень 2015р. на суму 202944 грн. 01 коп. сплачено: по «Спільному протокольному рішенню № 20/1720 від 18.05.2015р. по Запорізької області» від 04.05.2015р.» 05.06.2015р. у сумі 110000 грн., платіжним доручення № 457 від 08.06.2015р. у сумі 10000 грн., платіжним доручення № 461 від 09.06.2015р. у сумі 10000 грн., платіжним доручення № 2942 від 01.07.2015р. у сумі 72944 грн. 01 коп., тобто переплата по рахунку складає 373 грн. 06 коп., тому ця переплата була направлена на погашення боргу по рахунку №322/6а від 02.07.2015за червень 2015р. Рахунок №322/6а від 02.07.2015за червень 2015р. на суму 173660 грн. 28 коп. сплачено: платіжним доручення № 2942 від 01.07.2015р. у сумі 373 грн. 06 коп., платіжним доручення № 671 від 03.08.2015р. у сумі 20000 грн., платіжним доручення № 676 від 04.08.2015р. у сумі 20000 грн., платіжним доручення № 684 від 07.08.2015р. у сумі 7000 грн., платіжним доручення № 3089 від 07.08.2015р. у сумі 3000 грн., а загалом вказаними платіжними дорученнями сплачено за червень 2015р. 50373 грн. 06 коп., тобто залишок несплаченої суми за електроенергію, спожиту у квітні 2015р. склав 123287 грн. 22 коп. На підставі Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 20/267 від 21.07.2015 р. та у відповідності до «Зведеного реєстру заборгованості відповідно актів звіряння по нарахованих пільгах та субсидіях населенню перед підприємствами ЖКП, які мають заборгованість за спожиту електроенергію перед ВАТ «Запоріжжяобленерго», по якій будуть проведені розрахунки за Спільним протокольним рішенням № 20/267 від 21.07.2015р. по Запорізької області» від 13.07.2015р., КП «Житломасив» ММР ЗО надані кошти у сумі 173287 грн. 22 коп. У відповідності до п.4.4 Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 20/1720 від 18.05.2015р. вказані кошти перераховані за електроенергію за липень 2015р. Ці кошти поступили на рахунок ВАТ «Запоріжжяобленерго» 10.08.2015р. через банківську установу. У зв'язку з тим, що відповідач через банківські установи сплатив 50373 грн. 06 коп., частина коштів по Спільному протокольному рішенню № 20/267 від 21.07.2015р. по Запорізької області» від 21.07.2015р. у сумі 123287 грн. 22 коп. направлена на погашення заборгованості за червень 2015р., а залишок коштів у сумі 50000 грн. направлено на погашення заборгованості за липень 2015р. Рахунок № 322/7а від 03.08.2015р. за липень 2015р. на суму 167157 грн. 92 коп. сплачено: по «Спільному протокольному рішенню № 20/267 від 21.07.2015р. по Запорізької області» від 21.07.2015р.» 10.08.2015р. у сумі 50000 грн. Недоплата по рахунку склала 117157 грн. 92 коп. На підставі Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 20/2894 від 17.08.2015р. та у відповідності до «Зведеного реєстру заборгованості відповідно актів звіряння по нарахованих пільгах та субсидіях населенню перед підприємствами ЖКП, які мають заборгованість за спожиту електроенергію перед ВАТ «Запоріжжяобленерго», по якій будуть проведені розрахунки за Спільним протокольним рішенням № 20/2894 від 17.08.2015р по Запорізької області» від 12.08.2015р., КП «Житломасив» ММР ЗО надані кошти у сумі 167157 грн. 92 коп. У відповідності до п.4.4 Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 20/2894 від 17.08.2015р вказані кошти перераховані за електроенергію за серпень 2015р. Ці кошти поступили на рахунок ВАТ «Запоріжжяобленерго» 07.09.2015р. через банківську установу. Частина коштів по «Спільному протокольному рішенню № 20/2894 від 17.08.2015р. по Запорізької області» від 12.08.2015р. у сумі 117157 грн. 92 коп. направлена на погашення заборгованості по рахунку № 322/7а від 03.08.2015р. за липень 2015р., а частина у розмірі 17915 грн.14 коп. на погашення заборгованості по рахунку № 322/8а від 02.09.2015р. за серпень 2015р. Рахунок № 322/8а від 02.09.2015р. за серпень 2015р. на суму 192921 грн. 90 коп. сплачено: по «Спільному протокольному рішенню № 20/2894 від 17.08.2015р по Запорізької області» від 12.08.2015р. у сумі» 08.10.2015р. у сумі 17915 грн. 14 коп. Недоплата по рахунку склала 142921 грн. 90 коп. На підставі Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 20/3291 від 15.09.2015р. та у відповідності до «Зведеного реєстру заборгованості відповідно актів звіряння по нарахованих пільгах та субсидіях населенню перед підприємствами ЖКП, які мають заборгованість за спожиту електроенергію перед ВАТ «Запоріжжяобленерго», по якій будуть проведені розрахунки за Спільним протокольним рішенням № 20/3291 від 15.09.2015р по Запорізької області» від 11.09.2015р., КП «Житломасив» ММР ЗО надані кошти у сумі 160837 грн. 04 коп. У відповідності до п.4.4 Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 20/3291 від 15.09.2015р вказані кошти перераховані за електроенергію за вересень 2015 р. Ці кошти поступили на рахунок ВАТ «Запоріжжяобленерго» 08.10.2015р. через банківську установу. Частина коштів по «Спільному протокольному рішенню № 20/3291 від 15.09.2015р. у сумі 142921 грн. 90 коп. направлена на погашення заборгованості по рахунку № 322/8а від 02.09.2015р. за серпень 2015р., а частина у розмірі 17915 грн. 14 коп. на погашення заборгованості по рахунку № 322/9а від 02.10.2015р. за вереснь 2015р. Рахунок № 322/9а від 02.10.2015р. за вересень 2015р. на суму 217952 грн. 72 коп. сплачено: за Спільним протокольним рішенням № 20/3291 від 15.09.2015р по Запорізької області» від 11.09.2015р. 08.10.2015р. у розмірі 17915 грн. 14 коп. Недоплата по рахунку склала 207395 грн. 36 коп. На підставі Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 20/3582 від 15.10.2015р. та у відповідності до «Зведеного реєстру заборгованості відповідно актів звіряння по нарахованих пільгах та субсидіях населенню перед підприємствами ЖКП, які мають заборгованість за спожиту електроенергію перед ВАТ «Запоріжжяобленерго», по якій будуть проведені розрахунки за Спільним протокольним рішенням № 20/3582 від 15.10.2015р по Запорізької області» від 12.10.2015р., КП «Житломасив» ММР ЗО надані кошти у сумі 217952 грн. 72 коп. У відповідності до п. 4.4 Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 20/3582 від 15.10.2015р. вказані кошти перераховані за електроенергію за жовтень 2015р. Ці кошти поступили на рахунок ВАТ «Запоріжжяобленерго» 04.11.2015р. через банківську установу. Частина коштів по «Спільному протокольному рішенню № 20/3582 від 15.10.2015р. у сумі 207395 грн. 36 коп. направлена на погашення заборгованості по рахунку № 322/9а від 02.10.2015р. за вересень 2015р., а частина у розмірі 1055736грн. на погашення заборгованості по рахунку № 322/10а від 03.11.2015р. за жовтень 2015р. Рахунок № 322/10а від 03.11.2015р. за жовтень 2015р. на суму 249952 грн. 29 коп. сплачено: за Спільним протокольним рішенням № 20/3582 від 15.10.2015р по Запорізької області» від 12.10.2015р. 04.11.2015р. у сумі 10557 грн. 36 коп. На підставі Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 20/4037 від 16.11.2015р. та у відповідності до «Зведеного реєстру заборгованості відповідно актів звіряння по нарахованих пільгах та субсидіях населенню перед підприємствами ЖКП, які мають заборгованість за спожиту електроенергію перед ВАТ «Запоріжжяобленерго», по якій будуть проведені розрахунки за Спільним протокольним рішенням № 20/4037 від 16.11.2015р по Запорізької області» від 12.11.2015р., КП «Житломасив» ММР ЗО надані кошти у сумі 232037 грн. 15 коп. У відповідності до п.4.4 Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 20/3582 від 15.10.2015р.

Відповідач надав суду відзив на позов №46 від 18.01.2016р., де вказав наступне: Між позивачем та відповідачем укладено договір № 322 про постачання електричної енергії умовами якого визначений порядок оплати за спожиту електричну енергію. Позивач у позові просить стягнути з відповідача пеню, 3% річних та встановлений індекс інфляції посилаючись на п.4.2.1 договору та ст. 549 і 625 ЦК України. Як вбачається з позову позивач нараховує відповідні господарські санкції за період з травня по вересень 2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також у ч. 6 ст. 231 ГК України розмір штрафних санкцій 6. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Із вище вказаного можна зробити висновок, що нарахування 3 % річних можливо у разі якщо між сторонами відсутні договірні відносини або у договорі розмір процентів не встановлений. У договорі № 322 у п. 4.2.1. встановлений розмір процентів за користування чужими коштами. Таким чином зазначає відповідач, позовні вимоги, щодо стягнення 3% річних у сумі 2985 грн. 89 коп. не підлягають задоволенню у зв'язку з тим, що розмір відсотків за користування чужими коштами встановлений у договорі. У відповідності до норм Господарського кодексу України. Стаття 1. Предмет регулювання. Цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання. Стаття 2. Учасники відносин у сфері господарювання. Учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності. Стаття 3. Господарська діяльність та господарські відносини. Під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Позивач нараховує пеню у сумі 28760 грн. 12 коп. за несвоєчасну сплату за спожиту електроенергію за період з травня по вересень 2015 року. Відповідно до п. 10 додатку № 4 до договору № 322 споживач повинен сплати за спожиту електроенергію протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Рахунок за травень отримано 03.06.2015 року, оплата повинна була проведена до 10.06.2015 року включно. Відповідно ст. 223 ГК України. При реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ОСОБА_3 кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Суд прийняв справу до розгляду 14.12.2015 року, тобто після спливу 6 місячного строку коли зобов'язання повинно було бути виконано. Позивач про відновлення строку на звернення до суду про стягнення пені за травень 2015 року не заявив, а тому відповідач просить застосувати позовну давність до вимоги про стягнення пені за спожиту електроенергію за травень 2105 року у сумі 2518 грн. 07 коп. Крім того, як вибачається із доданих до позову документів, сплата за спожиту електроенергію проводилася шляхом підписання протокольних рішень відповідно до постанови КМУ № 20 від 11.01.2015 року. І як вибачається із листування (лист від 19.11.2015р. № 2254, від 15.09.2015р. № 1803, від 21.08.2015р. № 1607) між сторонами взаємозаліку за спожиту електроенергії за рахунок субсидій проходить у наступному за звітним місяцем. Відповідно ч. 3 ст. 551 ЦК України. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст. 233 ГК України. У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. 2. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. У даному випадку суд повинен взяти до уваги те що, відповідач є комунальним підприємством, яке надає послуги населенню, що в свою чергу обумовлює значну залежність від економічної ситуації як у регіоні так і в державі а також своєчасність отримання від держави коштів у вигляді субсидій за надані комунальні послуги. ОСОБА_3 та Господарського кодексу України надають можливість суду зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. На підставі вище викладеного відповідач просить суд прийняти до уваги норми ОСОБА_3 та Господарського кодексу України та розглянути справу із урахуванням усіх обставин господарських взаємовідносин позивача та відповідача.

Відповідач надав суду доповнення до відзиву №509 від 22.02.2016р., де вказав наступне: позивач в позові нараховує пеню у сумі 28760 грн. 12 коп. за несвоєчасну сплату за спожиту електроенергію за період з травня по вересень 2015 року. Відповідно до п. 10 додатку № 4 до договору № 322 споживач повинен сплати за спожиту електроенергію протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Рахунок за травень отримано 03.06.2015 року, оплата повинна була проведена до 10.06.2015 року включно. Відповідно ст. 223 ГК України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ОСОБА_3 кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Суд прийняв справу до розгляду 14.12.2015 року, тобто після спливу 6 місячного строку коли зобов'язання повинно було бути виконано. Позивач про відновлення строку на звернення до суду про стягнення пені за травень 2015 року не заявив, а тому відповідач просить застосувати позовну давність до вимоги про стягнення пені за спожиту електроенергію за травень 2105 року у сумі 2518 грн. 07 коп. Як вбачається із доданих до позову документів, сплата за спожиту електроенергію проводилася шляхом підписання протокольних рішень відповідно до постанови КМУ № 20 від 11.01.2015 року. Згідно ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором. Відповідач робить висновок, що позивач та відповідач підписавши протокольне рішення щодо сплати за спожиту електричну енергію підприємствами що надають послуги населенню з вивозу сміття та квартплаті за рахунок погашення заборгованості бюджетом Запорізької області даними підприємствами по пільгам і субсидіям, встановили інший порядок розрахунків ніж передбачений п. 10 додатку № 4 до договору № 322. Тобто з дня підписання сторонами протокольного рішення сторони встановили інший порядок розрахунків за спожиту електричну енергію а тому датою розрахунку у даному випадку повинна вважатися дата підписання протокольного рішення. А у відповідності з ч. 4 ст. 604 ЦК України встановлення іншого порядку розрахунків припиняє додаткові зобов'язання встановлені договором, нарахування пеня. Таким чином сума пені яка підлягає сплаті за прострочу оплати за спожиту електроенергію у період з травня 2015 року по вересень 2015 року становить 8049 грн. 74 коп. Позивачем нараховується три відсотка річних в сумі 2985 грн. 89 коп. за прострочу оплати за спожиту електроенергію у період з грудня 2014 року по жовтень 2015 року. З огляду на вище викладені доводи, щодо порядку розрахунків та встановлення дати розрахунку за спожиту електричну енергію сума три відсотка річних яка підлягає стягненню за прострочу оплати за спожиту електроенергію у період з грудня 2014 року по жовтень 2015 року становить 865 грн. 01 коп. Позивач нараховує встановлений індекс інфляції в сумі 12413 грн. 34 коп. за прострочу оплати за спожиту електроенергію у період з грудня 2104 року по серпень 2015 року. При проведенні розрахунку витрат від інфляції позивачем не взяти до уваги рекомендації які надав Верховний суд України у листі № 62-97р від 03.04.1997 року та висновки Вищого господарського суду України викладені у інформаційному листі № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року що порядку застосування індексу інфляції у місяці проведення розрахунку за зобов'язанням. З урахуванням вище викладених підстав, щодо порядку розрахунків та встановлення дати розрахунку за спожиту електричну енергію сума індексу інфляції за прострочу оплати за спожиту електроенергію у період з грудня 2104 року по серпень 2015 року становить 532 грн. 78 коп. Враховуючи вище викладене КП «Житломасив» визнає позовна вимоги частково у сумі 9447 грн. 53 коп., у тому числі: пеня за прострочу оплати за спожиту електроенергію у період з травня 2015 року по вересень 2015 року становить 8049 грн. 74 коп.; три відсотка річних за прострочу оплати за спожиту електроенергію у період з грудня 2014 року по жовтень 2015 року становить 865 грн. 01 коп.; встановлений індекс інфляції за прострочу оплати за спожиту електроенергію у період з грудня 2104 року по серпень 2015 року 532 грн. 78 коп.

Розгляд справи двічі відкладався.

23.02.2016р. розгляд справи продовжений та прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

16.01.2013р. між ВАТ Запоріжжяобленерго в особі Мелітопольського міського району електричних мереж (постачальником електроенергії, позивачем у справі) та Комунальним підприємством «Житломасив» Мелітопольської міської ради Запорізької області (споживачем, відповідачем у справі), був укладений договір про постачання електричної енергії № 322 (надалі договір), відповідно до умов якого, постачальник електроенергії взяв на себе зобовязання постачати споживачу електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а останній, в свою чергу, зобовязався оплачувати вартість спожитої електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами договору та додатками до нього, які є невідємними його частинами.

Згідно п. 4 додатка № 4 до договору № 322 споживач не пізніше 14 годин 1 робочого дня місяця, наступного за розрахунковим, направляє свого представника до постачальника електричної енергії для подання у двох примірниках, підписаних уповноваженою особою споживача та скріплених його печаткою: акту про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію за формою, додатку 5.1. до договору № 322.

У пункті п. 6 додатку № 4 до договору, зазначено, що за підсумками розрахункового періоду постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок або платіжну вимогу-доручення для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наданого відповідачем Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію з урахуванням сум платежів, що надійшли від споживача.

Відповідно п. 10 додатка № 4 до договору № 322 про Порядок розрахунків за активну електричну енергію, споживач зобовязаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунка або платіжної вимоги-доручення, здійснити оплату рахунка або платіжної вимоги-доручення, що направляється йому постачальником електричної енергії.

Зокрема, позивачем були виставлені відповідачу рахунки: №322/12а від 29.12.2014р. на суму 7 774 грн. 16 коп. за грудень 2014р., №322/1а від 29.01.2015р. на суму 9 486 грн. 55 коп. за січень 2015р., № 322/2а від 05.03.2015р. на суму 167 425 грн. 20 коп. за лютий 2015р., №322/3а від 02.04.2015р. на суму 153 046 грн. 75 коп. за березень 2015р., № 322/4а від 05.05.2015р. на суму 367 753 грн. 20 коп., № 322/5а від 03.06.2015 р. на суму 202 944 грн. 01 коп. за травень 2015 р., № 322/6а від 02.07.2015 р. на суму 173 660 грн. 28 коп. за червень 2015 р., № 322/7а від 03.08.2015 р. на суму 167 157 грн. 92 коп. за липень 2015 р., № 322/8а від 02.09.2015 р. на суму 192 921 грн. 90 коп. за серпень 2015 р., № 322/9а від 02.10.2015 р. на суму 217 952 грн. 72 коп. за вересень 2015 р.

Дати вручення позивачем відповідачу рахунків вказані на самих рахунках.

Відповідно до п. 10 додатка № 4 до договору № 322, відповідач зобовязаний був оплатити рахунки у термін, що не перевищує 5 операційних днів (з врахуванням святкових днів) з дня отримання рахунка або платіжної вимоги-доручення: за грудень 2014р. по 05.01.2015р., за січень 2015р. по 03.02.2015р., за лютий 2015р. по 12.03.2015р., за березень 2015р. по 09.04.2015р., за квітень 2015р. по 12.05.2015р., за травень 2015р. по 10.06.2015р., за червень 2015р. по 09.07.2015р., за липень 2015р. по 10.08.2015р., за серпень 2015р. по 09.09.2015р., за вересень 2015р. по 09.10.2015р., за жовтень 2015р. по 10.11.2015р. включно.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У порушення п. 10 додатка № 4 до договору, споживач здійснював оплату використаної (купленої) електричної енергії з порушенням термінів оплати. Докази оплати знаходяться в матеріалах справи.

Позивач остаточно просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 2 185 грн. 68 коп., інфляційні нарахування в сумі 5 760 грн. 87 коп., згідно рахунків, наданих до заяви про уточнення позовних вимог.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач у встановлений термін заборгованість не оплатив, то весь цей час він користувався грошовими коштами позивача, та ці грошові кошти знецінилися за цей час, в звязку з інфляційними процесами в державі.

Але, відповідно до Листа Верховного Суду України №62-97р від 03.04.97 Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а у середньому на місяць.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню інфляційні нарахування в сумі 4 761 грн. 24 коп., але суд не вважає за необхідне виходити за рамки позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню інфляційні нарахування в сумі 5 760 грн. 87 коп. та 3% річних в сумі 2 185 грн. 68 коп.

Позивач остаточно просить стягнути з відповідача пеню в сумі 26 220 грн. 19 коп., згідно рахунку, наданому до заяви про уточнення позовних вимог.

Частиною ж 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Інше встановлено договором. Так, пунктом 4.2.1. договору визначено, що за недотримання термінів сплати рахунків або платіжних вимог-доручень за активну електроенергію та за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії, відповідач сплачує позивачу пеню за весь період часу, протягом якого не виконане зобовязання по сплаті, в розмірі 0,5% від суми платежу за кожний день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної оплати.

Відповідач у відзиву на позов та в доповненнях до відзиву на позов просить застосувати строк позовної давності до вимоги про стягнення пеня за спожиту електроенергію за травень 2015р. в сумі 2 518 грн. 07 коп.

Згідно ст. 223 ГК України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ОСОБА_3 кодексом України, якщо інші строки не встановлені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

Як вже вказувалось вище, відповідач у відзиву на позов та в доповненнях до відзиву на позов просить застосувати строк позовної давності лише до вимоги про стягнення пеня за спожиту електроенергію за травень 2015р. в сумі 2 518 грн. 07 коп.

Згідно поштовому штемпелю на конверті, позовна заява була направлена до суду 10.12.2015р. Таким чином, позивач не порушив строк позовної давності про стягнення пені, нарахованої від суми заборгованості за травень 2015р.

Більш того, відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Оскільки відповідач оплатив заборгованість за травень 2015р., то відповідно він визнав свій борг, а тому перебіг позовної давності переривався при кожної оплаті, та починав текти заново.

Фактично за вказаний позивачем період пеня підлягає стягненню в сумі 26 220 грн. 85 коп., але суд не вважає за необхідне виходити за рамки позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 26 220 грн. 19 коп.

Однак, відповідач просить зменшити розмір штрафних санкцій.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти зменшення пені на 30%.

Згідно п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню з боку сторони, що порушила зобов'язання.

У відповідності з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішення суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК України передбачає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідач являється комунальним підприємством . Крім цього, відповідач надав суду довідки Ощадбанків, Мелітопольського відділення АКБ Індустріалбанк, в яких вказано, що на рахунках відповідача залишок коштів станом на 01.02.2016р. складає 3 777 грн. 10 коп., 1 305 грн. 56 коп., та станом на 08.02.2016р. 7 328 грн. 07 коп.

Згідно з 3.17.4. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Приймаючи до уваги все вищезазначене, в тому числі те, що розмір пені надмірно великий у порівнянні зі збитками кредитора по спірному договору, приймаючи до уваги те, що відповідач являється комунальним підприємством, що на рахунках відповідача практично відсутні кошти, те, що відповідач оплачував заборгованість за вказаний в рішенні період, враховуючі інтереси обох сторін, ступень виконання зобов'язання, причини неналежного виконання зобов'язання, наслідки порушення зобов'язання, поведінки винної сторони, в тому числі вжиття нею заходів до виконання зобов'язання, суд визнав за необхідне зменшити розмір пені до 16 000 грн. В частині стягнення пені в сумі 10 220 грн. 19 коп. слід відмовити в позові.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що судовий збір покладається на відповідача від усієї суми пені 26 220 грн. 19 коп., оскільки ця сума пені нарахована позивачем правомірно.

Заперечення відповідача судом не приймаються по вказаним підставам, а також в звязку з наступним:

Частина 6 ст. 232 ГК України передбачає період, за який можливо нараховувати штрафні санкції, а стаття 223 ГК України передбачає строк позовної давності, тобто строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу.

З вищевикладеного вбачається, що це два різних поняття, а відповідач ототожнює ці два різних поняття.

Підписання сторонами протокольних рішень не встановлює іншого порядку розрахунків, і не припиняє зобовязання. При цьому, датою оплати слід вважати не дату підписання протокольного рішення, а дату зарахування коштів на рахунок позивача.

Відповідно до п. п. 3.1 та 4.1 Постанови Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013р. інфляційні нарахування та 3 % річних не являються штрафними санкціями.

Інфляційні нарахування виступають способом захисту майнового права та інтересу, якій полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті

Три процента річних є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

В п. 4.2.1 договору встановлений не розмір процентів за користування чужими коштами, як вказує відповідач, а розмір пені.

Проценти за користування чужими коштами врегульовані ст. 536 ЦК України.

Позивач не просить стягнути з відповідача проценти за користування чужими коштами, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України. Іншій розмір 3% річних в договорі не передбачений.

Відсутність бюджетних коштів не являється підставою для невиконання зобовязань та звільнення від відповідальності. Така ж позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р. № 11/446 та в п. 2 Інформаційного листа ВГСУ від 13.07.2012р. № 01-06/908/2012.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в сумі 942 грн. 36 коп.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог.

За таких підстав, позивачу слід повернути судовий збір в сумі 275 грн. 64 коп.

Однак, оскільки позивач не звертався до суду з клопотанням про повернення судового збору, судовий збір поверненню не підлягає.

При цьому, позивач не позбавлений права звернутися до суду з клопотанням про повернення судового збору.

Керуючись ст. ст. 22, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути з Комунального підприємства «Житломасив» Мелітопольської міської ради Запорізької області (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бєляєва, буд. 18; ) на користь Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Мелітопольського міського району електричних мереж (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Луначарського, 106; ; р/р 136 в Філії Запорізьке РУ ПАТ КБ ПриватБанк, МФО 313399) пеню в сумі 16 000 грн., 3% річних в сумі 2 185 грн. 68 коп., інфляційні нарахування в сумі 5 760 грн. 87 коп., судовий збір в сумі 942 грн. 36 коп. Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено: 23.02.2016р.

Суддя Л.С. Місюра