РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

16 лютого 2016 року Справа № 902/199/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Маціщук А.В.

судді Олексюк Г.Є. ,

судді Гудак А.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - пред-ка ОСОБА_1 (пост. дов. № 02/01/01 від 05.01.2016 р., копія на арк.168 у т.2)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду Вінницької області від 08.12.15 р.

у справі № 902/199/15 (суддя Білоус В.В. )

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до комунального підприємства "Вінницяоблтеплоенерго"

про стягнення 1018201,86 грн. згідно договору №13/2789-ТЕ-1

в с т а н о в и в:

Відповідно до рішення господарського суду Вінницької області від 31.03.2015 р. у справі № 902/199/15, яке залишене без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 р., задоволено частково позов публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до комунального підприємства "Вінницяоблтеплоенерго" про стягнення заборгованості 1018201,86 грн. згідно договору № 13/2789-ТЕ-1. Відповідно до рішення з комунального підприємства "Вінницяоблтеплоенерго" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" стягненню підлягає 181434,66 грн. пені, 410023,52 грн. інфляційних нарахувань, 154591,69 грн. 3 % річних, а також 20364,03 грн. витрат на оплату судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив рішення місцевого суду та постанову апеляційного суду скасувати в частині зменшення розміру пені на 272 151,99 грн. та прийняти в цій частині нове рішення про стягнення з комунального підприємства "Вінницяоблтеплоенерго" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 272151,99 грн.

Відповідач комунальне підприємство "Вінницяоблтеплоенерго" також звернувся з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просив суд скасувати постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 р. та рішення господарського суду Вінницької області від 31.03.2015 р. у справі № 902/199/15 та відмовити у позові повністю.

Вищий господарський суд України постановою від 22.09.2015 р. частково задоволив касаційні скарги сторін та скасував постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 р. та рішення господарського суду Вінницької області від 31.03.2015 р. у даній справі. Справа № 902/199/15 була передана на новий розгляд до господарського суду Вінницької області в іншому складі суду.

Підставою скасування рішення господарського суду Вінницької області від 31.03.2015 р. та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 р. у справі № 902/199/15 відповідно до постанови Вищого господарського суду України визначено те, що суди не дали оцінку умовам укладених договорів про організацію взаєморозрахунків № 241/30 від 17.02.2014 р. /а.с.90-93 у т.1/, № 602/30 від 03.10.2014 р. /а.с.106-107 у т.1/, № 330/30 від 06.08.2014 р. /а.с.111-112 у т.1/ та не звернули увагу на ту обставину, що уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу № 13/2789-ТЕ-1 від 28.12.2012 р.

Відповідно до рішення господарського суду Вінницької області від 08.12.2015 р. у справі № 902/199/15 відмовлено у задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до комунального підприємства "Вінницяоблтеплоенерго" про стягнення 1018201,86 грн. Згідно з рішенням з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь комунального підприємства "Вінницяоблтеплоенерго" стягненню підлягає 14255 грн. судового збору за подання касаційної скарги /а.с.138-143 у т.2/.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Вінницької області від 08.12.2015 р. у справі № 902/199/15 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, а саме - ст.ст.525, 526, 599, 617, 625, 631, 651, 654 Цивільного кодексу України та ст.ст.4-7, 43 Господарського процесуального кодексу України /а.с.150-155 у т.2/.

Пояснює, що підставою позовних вимог про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних нарахувань є несвоєчасне виконання комунальним підприємством "Вінницяоблтеплоенерго" оплати за природний газ, переданий згідно з договором купівлі-продажу природного газу №13/2789-ТЕ-1, укладеним сторонами 28.12.2012 р.

Суд першої інстанції відмовив у задоволені позовних вимог, пославшись на умови договорів № 241/30 від 17.02.2014 р., № 330/30 від 06.08.2014 р. та № 602/30 від 03.10.2014 р. про організацію взаєморозрахунків. Скаржник не погоджується із зазначеною позицією суду першої інстанції, оскільки договорами № 241/30 від 17.02.2014 р., № 330/30 від 06.08.2014 р. та № 602/30 від 03.10.2014 р. про організацію взаєморозрахунків, укладеними відповідно до п.2 ст.16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" і постанови Кабінету Міністрів України № 30 від 29.01.2014 р., встановлено, що договори є дійсними лише у разі проведення відповідного фінансування та лише у межах зазначених у них сум оплат.

Аналогічно відповідно до п.п.1, 5.3 Спільних протокольних рішень, підписаних відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 "Про затвердження деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій", їх предметом є лише організація проведення сторонами взаєморозрахунку та встановлено, що вони є чинними, лише у разі проведення відповідного фінансування і лише в межах зазначених у них сум оплат.

Скаржник пояснює, що відповідач виконав свої зобовязання за договорами про організацію взаєморозрахунків 01.04.2014 р., 13.10.2014 р. та 27.10.2014 р., сплативши борг загалом у сумі 5440585,15 грн. По вищезазначеним спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків оплати з погашення заборгованості за газ мали місце 29.03.2013 р., 26.07.2013 р., 26.07.2013 р., 22.11.2013 р., 23.12.2013 р., 11.03.2014 р., 26.05.2014 р. та 22.07.2014 р.

Розрахунки штрафних санкцій виконані за період з 29.03.2013 р. по 27.10.2014 р. за прострочення оплати за поставлений природний газ протягом січня-грудня 2013 року. Тобто, нарахування таких санкцій здійснювалося у строки, коли фінансування по договорам про організацію взаєморозрахунків та спільним протокольним рішенням не проводилося та коли договори № 241/30 від 17.02.2014 р., № 330/30 від 06.08.2014 р. та № 602/30 від 03.10.2014 р. і протокольні рішення уже втратили свою чинність у звязку з їх виконанням по оплаті зазначених у них сум заборгованості.

Посилаючись на п.6.1 договору купівлі-продажу природного газу, скаржник доводить, що жодних застережень щодо настання у відповідача обовязку оплатити спожитий природний газ виключно після надходження коштів з Державного бюджету, вказаний пункт договору не містить. Змін і доповнень щодо строків здійснення розрахунків по договору сторонами не внесено.

Стверджує, що спільні протокольні рішення та договори про організацію взаєморозрахунків є лише одним із способів погашення заборгованості за спожитий природний газ за рахунок бюджетних коштів, а не єдиним можливим. Зауважує, що надання або ненадання субвенції з державного бюджету не може бути умовою виконання або невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань.

Посилаючись на постанови Верховного Суду України від 09.09.2014 р. у справі № 5011-35/1533-2012-19/522-2012, від 09.09.2014 р. у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012 та від 16.09.2014 р. у справі № 5011-42/1230-2012-69/542-2012 пояснює, що в зазначених справах розглядалася правова позиція, коли між позивачем та відповідачем існував лише один договір про організацію взаєморозрахунків і цей договір передбачав надання державою коштів на погашення усієї заборгованості за природний газ по договору купівлі-продажу. Саме цим Верховний Суд України мотивував свої висновки про те, що підписаний сторонами договір про організацію взаєморозрахунків змінив строки виконання боржником грошових зобовязань перед кредитором, які виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу та не передбачав можливості існування між сторонами інших грошових зобовязань та підстав для інших грошових вимог.

Однак, скаржник звертає увагу на те, що господарським судом Вінницької області у справі № 902/199/15 не взято до уваги, що у спірних правовідносинах позивачем та відповідачем підписувалося вісім спільних протокольних рішень та три договори про організацію взаєморозрахунків, кожен з правочинів стосувався погашення лише певної суми (частини) заборгованості і, крім останнього з договорів від 03.10.2014 р., не передбачав зміну строків виконання боржником грошових зобов'язань.

Таким чином, на думку скаржника, усі спільні протокольні рішення та договори про організацію взаєморозрахунків від 17.02.2014 р. № 241/30 та від 06.08.2014 р. № 330/30 не змінювали строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу, а лише встановлювали джерело коштів, за рахунок яких відбувалося погашена заборгованості за природний газ.

Просить врахувати такі обставини і рішення господарського суду Вінницької області від 08.12.2015 р. у справі № 902/199/15 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог і стягнення з комунального підприємства "Вінницяоблтеплоенерго" на користь позивача 453586,65 грн. пені, 410023,52 грн. інфляційних нарахувань та 154591,69 грн. 3 % річних.

Відповідач комунальне підприємство "Вінницяоблтеплоенерго" у відзиві на апеляційну скаргу та в поясненнях, наданих в судовому засіданні, зазначив, що господарський суд Вінницької області у повному обсязі дослідив усі обставини даної справи, дав належну оцінку усім доказам, які були надані сторонами по справі та постановив рішення по справі у відповідності до вимог чинного законодавства України, відтак, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Обґрунтовуючи свою позицію зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 30 "Деякі питання надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування" від 29.01.2014 р. визначений порядок такого погашення, а саме, підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію населенню або надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобов'язанні під час здійснення розрахунків за придбану/реалізовану на оптовому ринку електричну енергію та відступлення прав вимоги щодо заборгованості за природний газ на користь Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату підписання такого договору.

На думку відповідача, сторони, уклавши договори про організацію взаєморозрахунків та підписавши спільні протокольні рішення, тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу від 28.12.2012 р. № 13/2789-ТЕ-1, та додатково встановили, що після виконання цих правочинів вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмету договору (п. 3 договорів), а щодо спільних протокольних рішень - сторони несуть відповідальність саме за їх невиконання (п. 8 спільних протокольних рішень). При цьому, можливість існування між сторонами інших грошових зобов'язань та підстав для інших грошових вимог цими правочинами не передбачена.

Отже, відповідач стверджує, що для застосування такої міри відповідальності як стягнення штрафних санкцій необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями, а також договорами про організацію взаєморозрахунків, втім, враховуючи, що вказані договори виконані належним чином підстави нарахування і стягнення санкцій відсутні (аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 р. у справі № 5011-35/1272-2012-42/527-2012, від 25.03.2015 р. у справі № 924/1265/13, від 01.07.2015 р. у справі № 924/1230/14, від 16.09.2015 р. у справі № 917/2520/14).

В судовому засіданні представник відповідача підтримала свою позицію, просить у задоволенні апеляційної скарги ПАТ НАК Нафтогаз України відмовити, а рішення господарського суду Вінницької області від 18.12.2015 р. у справі № 902/199/15 залишити без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника відповідача в судовому засіданні, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено слідуюче.

28 грудня 2012 року Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України"/продавець та комунальним підприємством "Вінницяоблтеплоенерго"/покупець укладений договір купівлі-продажу природного газу № 13/2789/-ТЕ-1 /а.с.15-20 у т.1/.

Відповідно до п.1.1. та п.1.2. договору продавець зобовязаний передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі газ) за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00 виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності), а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору. У пункті 2.1. договору сторони узгодили, що продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 5885,0 тис.куб.м.

Відповідно до п.5.1. договору ціна (граничний рівень ціни) на природний газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ). Пунктом 5.2. встановлено, що ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 1091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ -1309,20 грн.

Згідно з пунктом 6.1. договору сторони погодили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п.7.1.договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором. Згідно з п.7.2 договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору він у безспірному порядку зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми прострочення платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п.10.3. договору усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадку, зазначеного у пункті 10.4. цього договору (зміна платіжних реквізитів, адрес, номерів телефонів, факсів).

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.11.1. договору).

Договір купівлі-продажу природного газу № 13/2789-ТЕ-1 від 28.12.2012 р. підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод, якими вносились зміни та доповнення до договору купівлі-продажу природного газу № 13/2789-ТЕ-1 від 28.12.2012 р., зокрема:

- відповідно до додаткової угоди № 1 від 14.10.2013 р. сторони змінили пункт 4.1. договору та виклали його в наступній редакції: «Кількість газу, яка передається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу покупця». Решта умов цього договору залишена незмінною і обовязковою для виконання сторонами /а.с.21 у т.1/;

- відповідно до додаткової угоди № 2 від 31.12.2013 р. сторони погодили зміни до п.1.1. статті 1. «Предмет договору», виклавши його у наступній редакції: «Продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2013 році та у І півріччі 2014 року природній газ, а покупець зобовязується прийняти і оплатити природний газ на умовах цього договору»; доповнили п.2.1. статті 2 «Кількість та якість газу» абзацом у наступній редакції: «Продавець передає покупцеві у січні-червні 2014 року газ, спожитий покупцем за цим договором у грудні 2013 року. Фактичні обсяги, що передаються за цим договором у 2014 році, зазначаються помісячно в актах приймання-передачі природного газу»; замінили в п.11.1. статті 11 «Строк дії договору» фразу «діє в частині поставки газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення» словами «діє в частині передачі газу до 30 червня 2014 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення». Решта умов цього договору залишається незмінною і обовязковою для виконання сторонами /а.с.22 у т.1/.

Додаткові угоди № 1 від 14.10.2013 р. та № 2 від 31.12.2013 р. до договору купівлі-продажу природного газу № 13/2789-ТЕ-1 від 28.12.2012 р. підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

Колегією суддів встановлено, що на виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 13/2789-ТЕ-1 від 28.12.2012 р. відповідно до актів приймання - передачі природного газу протягом січня-грудня 2013 року позивачем передано, а відповідачем прийнято природний газ в обсязі 5095,324 тис. куб. м. на загальну суму 6670798,15 грн. /а.с.23-34 у т.1/.

Відповідач свої зобовязання по оплаті отриманого природного газу своєчасно не виконав на умовах п.6.1 договору купівлі-продажу.

Позивач пред'явив вимогу про стягнення 1 018 201,86 грн., з яких: 453 586, 65 грн. - пені за відповідні періоди прострочення з 14.02.2013 р. по 01.04.2014 р. та 154 591,69 грн. відсотків річних і 410 023, 52 грн. інфляційних нарахувань за періоди з 14.11.2013 р. по 27.10.2014 р. /а.с.11-14 у т.1/.

Матеріалами справи підтверджено, що 14.03.2013 р., 13.06.2013 р., 13.06.2013 р., 13.11.2013 р., 19.12.2013 р., 06.03.2014 р., 15.05.2014 р., 17.07.2014 р. Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Департамент фінансів Вінницької області державної адміністрації, комунальне підприємство "Вінницяоблтеплоенерго", публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підписали спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання відповідно №№ 620, 1199, 1200, 1890, 2312, 488, 1110, 1558 /а.с.66-89, 98-105 у т.1/.

Згідно з п.1.1 предметом цього спільного протокольного рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 «Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» (із змінами і доповненнями).

За умовами розділу 3 сторони зобовязуються з метою реалізації цього спільного протокольного рішення:

- забезпечити подання до органів Державної казначейської служби України належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з Порядком, проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Державного казначейства України від 03.02.2009 № 55/57/43, (із змінами і доповненнями), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 342/16358 (далі Порядок проведення розрахунків);

- перерахувати кошти наступній стороні, а сторона остання до загального фонду Державного бюджету України не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок;

- оперативно обмінюватись наявною інформацією, виходячи з принципів задоволення взаємних інтересів, у процесі реалізації цього Спільного протокольного рішення;

- забезпечити проведення розрахунків відповідно до цього Спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою Спільним протокольним рішенням.

17.02.2014 р. Територіальним органом Казначейства у Вінницькій області, Департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації, комунальним підприємством "Вінницяоблтеплоенерго", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" укладений договір № 241/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік») /а.с.90-93 у т.1/.

Відповідно до п.1. договору № 241/30 предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 р. № 30.

Згідно п.7 договору комунальне підприємство "Вінницяоблтеплоенерго" перераховує на рахунок НАК "Нафтогаз України" кошти в сумі 3964687,23 грн., у тому числі податок на додану вартість 660781,21 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2013 рік згідно з договором від 28.12.2012 р. № 13/2789-ТЕ-1.

Відповідно до підпункту 2 п.10 договору № 241/30 сторони зобов'язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Згідно з п.13 договору № 241/30 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором. У п.14 зазначено також, що договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування.

Відповідно до п.15 договору № 241/30 сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Договір № 241/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") від 17.02.2014 р. підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

06.08.2014 р. Територіальним органом Казначейства у Вінницькій області, Департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації, Комунальним підприємством "Вінницяоблтеплоенерго", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" укладено договір № 330/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік») /а.с.111-112 у т.1/.

Згідно з п.1 договору предметом цього договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 р. № 30.

Згідно п.7 договору комунальне підприємство "Вінницяоблтеплоенерго" перераховує на рахунок НАК "Нафтогаз України" кошти в сумі 183885,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 30647,50 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2013 рік згідно з договором від 28.12.2012 р. № 13/2789-ТЕ-1.

Відповідно до підпункту 2 п.10 договору № 330/30 сторони зобов'язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Згідно з п.13 договору № 330/30 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування (п.14 договору № 330/30).

Відповідно до п.15 договору № 330/30 сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Договір № 330/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") від 06.08.2014 р. підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

03.10.2014 р. Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації, комунальним підприємством "Вінницяобленерго" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" укладено договір № 602/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" /а.с.106-107 у т.1/.

Згідно з п.1 договору предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 р. № 30.

Згідно з п.7 договору комунальне підприємство "Вінницяоблтеплоенерго" перераховує на рахунок НАК "Нафтогаз України" кошти в сумі 1292012,92 грн., у тому числі податок на додану вартість 215335,49 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2013 рік згідно з договором від 28.12.2012 р. № 13/2789-ТЕ-1.

Відповідно до підпунктів 2, 3 п. 10 договору № 602/30 сторони зобов'язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору та перерахувати кошти наступній стороні.

Згідно з п.13 договору № 602/30 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування (п.14 договору № 602/30).

Відповідно до п.15 договору № 602/30 сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Договір № 602/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") від 03.10.2014 р. підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

Відповідач виконав оплату за газ, одержаний за договором № 13/2789-ТЕ-1 від 28.12.2012 р.

На виконання умов цього договору та п.7. договорів № 241/30, № 330/30 та № 602/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") від 17.02.2014 р., 06.08.2014 р. та 03.10.2014 р. відповідач перерахував позивачеві 1230213,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень № 53 від 15.03.2013 р., № 54 від 26.07.2013 р., № 55 від 26.07.2013 р., № 56 від 14.11.2013 р., № 57 від 20.12.2013 р., № 60 від 07.03.2014 р., № 61 від 19.05.2014 р., № 63 від 17.07.2014 р. /а.с.133-140 у т.1/. Підставою платежів у зазначених платіжних дорученнях визначено оплату за спожитий природний газ (за різні конкретні періоди) згідно з постановою КМУ № 20 від 11.01.05 р. зі змінами та згідно з протокольними рішеннями і з посиланням на договір № 13/2789-ТЕ-1 від 28.12.2012 р.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем безпідставно нараховані інфляційні, пеня і 3% річних по 27.10.2014 р., оскільки платіжними документами в порядку ст.ст.33-34 ГПК України підтверджено належне виконання відповідачем грошових зобовязань на суму 6670798,15 грн.

Згідно зі ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Укладеними договорами № 241/30, № 330/30 та № 602/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") передбачено не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, а також сторонами в такий спосіб змінено порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу № 13/2789-ТЕ-1 від 28.12.2012 р.

З огляду на погоджені сторонами умови є безпідставними твердження скаржника, що спільні протокольні рішення та договори про організацію взаєморозрахунків є лише одним із способів погашення заборгованості за спожитий природний газ за рахунок бюджетних коштів, а не єдиним можливим.

Як зазначено вище, відповідне фінансування відбулось, і умови договорів виконані сторонами - матеріалами справи підтверджено, що розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки на умовах договорів № 241/30, № 330/30 та № 602/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік").

Отже, для стягнення штрафних санкцій (пені) та застосування наслідків за порушення грошового зобовязання, встановлених частиною 2 ст.625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договорами, тоді як відповідно до умов пунктів 15 цих договорів сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 09 вересня 2014 року у справах № 5011-1/1043-2012-42/528-2012 і № 5011-35/1533-2012-19/522-2012, від 01.07.2015 р. у справі № 15/136 (924/1230/14), від 16.09.2014 у справі № 917/2520/14 та від 01.07.2015 р. у справі № 924/1230/14.

Відповідно до ч.1 ст.111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, про те, що постанови Верховного Суду України від 09.09.2014 р. у справі № 5011-35/1533-2012-19/522-2012, від 09.09.2014 р. у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012 та від 16.09.2014 р. у справі № 5011-42/1230-2012-69/542-2012 не мають братись до уваги, оскільки у спірних правовідносинах у даній справі позивачем та відповідачем підписувались вісім спільних протокольних рішень та три договори про організацію взаєморозрахунків, кожен з правочинів стосувався погашення лише певної суми (частини) заборгованості, крім останнього з договорів від 03.10.2014 р., - на думку колегії суддів не мають значення, оскільки правочини повністю виконані сторонами на погоджених умовах.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Вінницької області від 08.12.2015 р. у справі № 902/199/15 відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, і немає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення за ст.104 ГПК України.

Судовий збір покладається на скаржника відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення. Рішення господарського суду Вінницької області від 08.12.2015 р. у справі № 902/199/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 902/199/15 повернути господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.