номер провадження справи 30/193/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2016 Справа № 908/6184/15

за позовом: Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 206)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Велес Опт (69063, м. Запоріжжя, вул. Ілліча, буд. 31-В)

про стягнення 248 977,60 грн. збитків,

Суддя Кагітіна Л.П.

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача ОСОБА_1, довіреність №01/02-17/00060 від 05.01.2016 р.;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність № 1/16 від 04.01.2016 р.;

Запорізька міська рада звернулася до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Велес Опт» суми збитків в розмірі 248 977,60 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на приписи ст.ст. 15, 16, 22, 611, 612, 623, 638, 640-642, 646, 649 Цивільного кодексу України, ст.ст. 218, 224, 225 Господарського кодексу України, ст. ст. 69-1, 71 Бюджетного кодексу України, ст. ст. 10, 59, 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, ст. ст. 36, 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності. Вказує, що 07.06.2013 р. за № ЗП 76 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність обєкта до експлуатації, проте, ТОВ «ТД «Велес Опт» не було повідомлено виконавчий комітет Запорізької міської ради про виконання будівельних робіт на обєкті будівництва, відповідач не звернувся у встановленому законом порядку до міського голови щодо укладення Договору про пайову участь та не перерахував кошти пайової участі до бюджету міста Запоріжжя. За доводами позивача, внаслідок невиконання ТОВ «ТД «Велес Опт» встановленого законом обов'язку щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальній громаді м. Запоріжжя завдано збитки в розмірі 248977,60грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.12.2015 р. порушено провадження у справі № 908/6184/15, присвоєно справі номер провадження № 30/193/15, розгляд якої призначено на 27.01.2016 р. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Велес Опт» - у відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечує. Доводи позивача, що з моменту набрання чинності Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у ТОВ «Торговий дім «Велес Опт» згідно з ч. 8 ст. 37 цього Закону виник обов'язок письмово поінформувати виконавчий комітет Запорізької міської ради про початок будівельних робіт, укласти договір про пайову участь та сплатити кошти пайової участі до введення об'єкту будівництва в експлуатацію, вважає необґрунтованими. Вказує, що дозвіл №781-10 на виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва «Будівництво офісу-складу (І черга); м.Запоріжжя, вул. Ілліча, 31-в» було видано інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області ТОВ «Торговий дім «Велес Опт» 29 грудня 2010 року, тобто, раніше, ніж був прийнятий ОСОБА_1 України «Про регулювання містобудівної діяльності». Тому, на думку відповідача, до спірних правовідносин (визначення обсягу прав та обов'язків сторін спору) необхідно застосовувати приписи Закону України «Про планування і забудову територій», що діяв на момент видачі Дозволу на виконання будівельних робі №781-10 від 29 грудня 2010 року і який не містив таких приписів. Вважає, що після отримання ТОВ «Торговий дім «Велес Опт» дозволу на виконання робіт позивач відповідно до діючого на той час законодавства вже не міг скористатися правом оферти щодо укладання договору про пайову участь. Також вважає, що позивачем не надано обґрунтування розміру збитків та визначення правового походження зазначених збитків, складу збитків та інших умов, передбачених ч. 2 ст. 224, ст. 225 зазначеного Кодексу. Крім того, за твердженням відповідача, Запорізькою міською радою подано позов про стягнення збитків після спливу строку позовної давності. Вважає, що Запорізька міська рада мала право звернутися до суду із позовом про стягнення збитків в зв'язку із не укладанням ТОВ «Торговий дім «Велес Опт» відповідного договору з моменту отримання підприємством Дозволу №781-10 від 29 грудня 2010 року. Просить в позові відмовити у звязку з його безпідставністю та спливом строку позовної давності.

На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи у судовому засіданні оголошувалася перерва до 19.02.2016 р.

Відповідно до ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях 27.01.2016 р. та 19.02.2016 р. здійснено фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів програмно-апаратного комплексу Документообіг спеціалізованих судів та складено протоколи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. На відзив відповідача надано письмові заперечення, в яких позивач зауважує, що відповідач продовжував здійснення забудови після набрання чинності Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тому, з втратою чинності Закону України «Про планування і забудову територій» та набранням чинності Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» спірні правовідносини в силу ч. 3 ст. 5 ЦК України регулюються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Щодо розміру збитків, завданих територіальній громаді міста Запоріжжя протиправною поведінкою відповідача, зазначає, що в даному випадку ненадходження коштів пайової участі характеризуються у розумінні упущеної вигоди - коли наявне майно потерпілої сторони не збільшується, хоча і могло б збільшитися, якби зобов'язання було виконане належним чином, тому розмір збитків, завданих протиправною поведінкою відповідача, становить розмір коштів несплаченої відповідачем пайової участі, що складає 10% загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві.

В судовому засіданні 19.02.2016 р. справу розглянуто, прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2010 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області було видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Велес Опт» дозвіл №781-10 на виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва «Будівництво офісу-складу (І черга); м. Запоріжжя, вул. Ілліча, 31-в».

Статтею 27-1 Закону України «Про планування і забудову територій», чинного на момент отримання відповідачем дозволу на виконання будівельних робіт, було передбачено, що замовник, який має намір здійснити будівництво об'єкта містобудування у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту полягала у відрахуванні замовником після прийняття об'єкта в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

У звязку з набранням чинності 12.03.2011 Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», ОСОБА_1 України «Про планування і забудову територій» визнано таким, що втратив чинність.

07.06.2013 р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

Частиною 2 статті 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (частина 3 статті 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності).

Частиною 1 статті 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності закріплено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до Закону.

24.12.2012 Запорізькою міською радою прийнято рішення № 77 Про порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя.

Пунктом 3.3 зазначеного Порядку передбачено, що замовник, який має намір укласти Договір, зобов'язаний звернутися з заявою до міського голови.

Договір про участь замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Запоріжжя (Договір про пайову участь) укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

07.06.2013 р. за № ЗП 76 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

ТОВ «ТД «Велес Опт» до Запорізької міської ради щодо укладення Договору про участь замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Запоріжжя (Договору про пайову участь) не зверталося.

Наведене, за твердженням позивача, свідчить, що відповідачем порушено вимоги статті 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та Порядку, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 24.12.2012 № 77.

Пунктом 7.1 Порядку залучення коштів пайової участі, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 10.09.2014 р. № 40 встановлено, що сума коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста, несплачена замовниками у строки, визначені законодавством, є збитками територіальної громади.

Як зазначає позивач, внаслідок невиконання ТОВ «ТД «Велес Опт» встановленого законом обов'язку щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальній громаді м. Запоріжжя завдано збитки в розмірі 248 977,60 грн.

Позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Велес Опт» суми збитків в розмірі 248 977,60 грн. є предметом судового розгляду у даній справі.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, вислухавши представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Частинами 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з приписами ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором. Господарськими санкціями, виходячи зі змісту ст. 217 ГК України, визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, як відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно - господарські та адміністративно - господарські санкції.

У ст.ст. 224, 225 ГК України, на які посилається позивач в якості підстави для стягнення з відповідача збитків, закріплено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, крім іншого, включаються також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що відшкодування збитків (в контексті нормативного обґрунтування заявлених вимог) є видом відповідальності за правопорушення при здійсненні господарської діяльності. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Як і будь-яка інша юридична відповідальність, господарсько-правова відповідальність ґрунтується на певних правових підставах. Це нормативні підстави, тобто сукупність норм права про відповідальність субєктів господарських відносин. По-друге, це правосубєктність правопорушника, тобто сторонами правовідносин щодо застосування відповідальності у спорі, що розглядається у рамках господарського процесу, можуть бути підприємства, установи, організації тощо.

Третя підстава це протиправні дії або бездіяльність особи (осіб), що порушують права і законні інтереси потерпілої особи. Зазначена підстава складається з чотирьох елементів, які називаються умовами господарсько - правової відповідальності. До них відносяться:

- наявність факту порушення, тобто порушення норми закону, внаслідок чого завдаються збитки або інша майнова шкода правам та інтересам потерпілого (позивача у справі);

- протиправність поведінки правопорушника;

- причинний звязок між протиправною поведінкою порушника і завданими потерпілому збитками;

- вина правопорушника.

Виходячи з норм цивільного законодавства, позивач має довести наявність збитків, їх розмір, протиправність поведінки правопорушника та причинний зв'язок між протиправними діями відповідача та завданими позивачу збитками. Сукупність (склад) чотирьох названих умов утворює юридично-фактичні підстави господарсько-правової відповідальності. Для застосування майнової відповідальності у вигляді відшкодування збитків потрібна наявність усіх чотирьох умов.

В даному випадку позивач вбачає свої збитки у сумі 248 977,60 грн. в тому, що відповідно до приписів частин 9, 10 статті 27 і Закону України «Про планування і забудову територій» замовник мав звернутися до органу місцевого самоврядування щодо укладення договору про пайову участь та надати документи, що підтверджують вартість будівництва (реконструкції) об'єкта містобудування, з техніко-економічними показниками. Договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту мав укладатися не пізніше п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до одержання дозволу на виконання будівельних робіт. ТОВ «Торговий дім «Велес Опт» до 29.12.2010, тобто до отримання відповідачем дозволу на виконання будівельних робіт, договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування не уклав.

Посилаючись на ч. 8 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», позивач зазначає, що з моменту набрання чинності цим Законом у ТОВ «Торговий дім «Велес Опт» виник обов'язок письмово поінформувати виконавчий комітет Запорізької міської ради про початок будівельних робіт , укласти договір про пайову участь та сплатити кошти пайової участі до введення об'єкту будівництва в експлуатацію.

Разом з тим, відповідно до ч. 8 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» («Дозвіл на виконання будівельних робіт»), на норми якої посилається позивач, замовник зобов'язаний протягом семи календарних днів з дня видачі дозволу на виконання будівельних робіт або з дня набуття права на виконання таких робіт відповідно до частини п'ятої цієї статті письмово поінформувати виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, місцеву державну адміністрацію за місцезнаходженням об'єкта будівництва про початок виконання будівельних робіт.

При цьому, ОСОБА_1 України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності 12 березня 2011 року.

Обставини справи свідчать, що дозвіл №781-10 на виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва «Будівництво офісу-складу (І черга); м. Запоріжжя, вул. Ілліча, 31-в» було видано ТОВ «Торговий дім «Велес Опт» Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області 29 грудня 2010 року.

Отже, в даному випадку, дозвіл на виконання будівельних робіт було видано раніше, ніж набрав чинності ОСОБА_1 України «Про регулювання містобудівної діяльності», тому, до спірних правовідносин (визначення обсягу прав та обов'язків сторін спору) необхідно застосовувати приписи Закону України «Про планування і забудову територій», що діяв на момент видачі Дозволу на виконання будівельних робі №781-10 від 29 грудня 2010 року.

Стаття 29 Закону України «Про планування і забудову територій» («Дозвіл на виконання будівельних робіт») не містить будь якого обов'язку для ТОВ «Торговий дім «Велес Опт» якимсь чином письмово інформувати виконавчий комітет Запорізької міської ради про початок будівельних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до п. 7 Порядку надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 30 вересня 2009 року (що діяв на момент отримання Дозволу №781-10 від 29 грудня 2010 року), Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю одночасно з наданням дозволу на виконання будівельних робіт або відмовою у його наданні письмово інформує про це місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Таким чином, твердження позивача про те, що у нього була відсутня інформація про початок будівельних робіт саме з вини ТОВ «Торговий дім «Велес Опт» є безпідставним, оскільки таку інформацію зобов'язаний був надати не замовник будівництва, а інспекція державного архітектурно-будівельного контролю.

Отже, в даному випадку відсутні підстави вважати, що збитки нанесені територіальній громаді міста Запоріжжя з вини відповідача.

Суд також приймає до уваги зауваження відповідача щодо ненадання позивачем обґрунтованого розрахунку суми збитків.

Позивач в обґрунтування розрахунку суми збитків посилається на Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, затверджений Рішенням Запорізької міської ради № 77 від 24.12.2012 р.

Разом з тим, в позові позивач зазначає, що розрахунок величини пайової участі наведено в додатку до вимоги про сплату суми збитків №01/02-21/02458 від 29 липня 2015 року. Слід зазначити, що у наведеній вимозі позивач зазначає, що розрахунок величини пайової участі, наведений в додатку до вимоги про сплату суми збитків №01/02-21/02458 від 29 липня 2015 року здійснювався на підставі Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 10.09.2014 №40.

Разом з тим, Порядком залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, що затверджений Рішенням Запорізької міської ради № 77 від 24.12.2012 р., не надано роз'яснень щодо збитків внаслідок не сплати замовниками суми пайової участі, не встановлений порядок стягнення збитків, а тільки пунктом 7.1. передбачено право звернення до суду в разі виникнення спорів, пов'язаних з пайовою участю у розвитку інфраструктури міста.

Таким чином, позивачем не надано обґрунтування розміру збитків та визначення правового походження зазначених збитків, складу збитків та інших умов, передбачених главою 25 Господарського кодексу України, зокрема ч. 2 ст. 224, ст. 225 зазначеного Кодексу.

Крім того, обґрунтовуючи позовні вимоги, Запорізька міська рада посилається на положення ст. 623 Цивільного кодексу України.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, зокрема, у вигляді відшкодування збитків.

Згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором.

Частиною 4 ст. 623 Цивільного кодексу України встановлено, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Договір на пайову участь між сторонами не укладався, як підтвердили представники сторін у судовому засіданні, позивач до суду з позовом щодо спонукання відповідача укласти Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Запоріжжя не звертався.

Пунктом 3.3 Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, затвердженому Рішенням Запорізької міської ради № 77 від 24.12.2012, передбачено, що замовник, який має намір укласти Договір, зобов'язаний звернутися з заявою до міського голови. Договір про участь замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Запоріжжя (Договір про пайову участь) укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Листом № 23-11/6294/6-11 від 22.07.11 Про пайову участь забудовників у створенні та розвитку інфраструктури населених пунктів Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України надало роз'яснення, відповідно до яких нормами абзацу першого частини дев'ятої статті 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності також роз'яснено, що договір по пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту має укладатися до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Отже, вищевикладеними правовими нормами встановлено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту повинен укладатись із замовником будівництва до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Договір є підставою для сплати замовниками будівництва коштів пайової участі у розвитку інфраструктури на території м. Запоріжжя.

Факт прийняття спірного обєкта в експлуатацію підтверджується зареєстрованою 07.06.2013 р. декларацією Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області за № ЗП 76 про готовність обєкта до експлуатації. До вказаної дати договір пайової участі з відповідачем укладено не було.

Враховуючи, що норми ч. 9 ст. 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності носять імперативний характер, на даний час, тобто після введення об'єкта будівництва в експлуатацію, укладення договору є неможливим.

Як вже зазначалося вище, цивільно-правова відповідальність за завдання майнової шкоди наступає за наявності цивільного правопорушення, яке складається з наступних елементів: наявність майнової шкоди, протиправна поведінка (дії чи бездіяльність) заподіювача, причинний звязок між протиправною поведінкою та майновою шкодою, вина.

За загальним правилом, з урахуванням статті 33 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України позивач повинен довести наявність збитків (їх розмір), порушення зобов'язання заподіювачем та причинний звязок між ними.

Суд вважає, що позивачем не надано доказів та не доведено того, що відповідач порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності; що одержання доходів безпосередньо від ТОВ «ТД «Велес Опт» та у визначеному позивачем розмірі було заплановане в бюджеті міста Запоріжжя на відповідні роки; що він міг і повинен був отримати визначені доходи від відповідача в розмірі 248977,60 грн., і тільки дії (бездіяльність) відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати вказаний прибуток.

Крім того, посилання позивача у позовні заяві на порушення відповідачем статті 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності суд вважає таким, що не заслуговує на увагу, оскільки право оферти мав як відповідач, так і позивач, але договір пайової участі так і не був укладений.

За таких обставин, суд вважає, що твердження позивача про отримання збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) у конкретному розмірі є необґрунтованими.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства ЗАПОРІЖКОКС, м. Запоріжжя на користь Запорізької міської ради, м. Запоріжжя 67846,00 грн. збитків задоволенню не підлягають.

Відносно доводів відповідача щодо сплину строку позовної давності суду зазначає наступне.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Згідно розяснень, наведених у постанові пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної даності у вирішенні господарських спорів», перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

В даному випадку судом встановлено, що право позивача не порушено і в задоволенні позовних вимог відмовляється з підстав його необґрунтованості.

За таких обставин, у задоволенні позову відмовляється повністю.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 45, 33, 34, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Запорізької міської ради (м. Запоріжжя) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Велес Опт» (м. Запоріжжя) відмовити повністю.

Суддя Л.П. Кагітіна

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. Рішення оформлене у повному обсязі та підписане згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 24.02.2016 р.