ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.02.2016 Справа № 905/3613/15

Суддя господарського суду Донецької області Філімонова О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча м. Маріуполь Донецька область

до відповідача: Державного підприємства "Донецька залізниця" м.Донецьк

про стягнення збитків, які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 25098,63 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не явився;

від відповідача: не явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча м. Маріуполь Донецька область звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства "Донецька залізниця" м.Донецьк про стягнення збитків, які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 25098,63 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що під час приймання вантажу позивачем було виявлено недостачу, про що складено комерційний акт №БН 724048/864.

22.01.2016р. позивач надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи за відсутністю представника позивача та додаткові документи, які залучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Холдинг» (постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (покупець) був укладений договір №МДМ-13.50-14-1291/127 від 31.12.2014р., на підставі якого постачальник зобов'язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити коксову продукцію, на умовах, передбачених договором. Кількість, номенклатура ресурсів вказуються в специфікаціях до даного договору, які є його невідємною частиною.

02.08.2015 за накладною №53310165 Публічне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажовідправник) зі станції відправлення Авдіївка Донецької залізниці на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці відвантажив на адресу Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (вантажоотримувач) у вагоні: №56185150, вантаж кокс доменний. При оформленні вказаної залізничної накладної відправником вказано масу вантажу: у вагоні №56185150 46650кг. Відповідно до накладної вантаж маркований, поверхня вантажу вище бортів, «шапка».

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Під час прибуття вагонів на станцію призначення Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці, на підставі ст.24 Статуту залізниць України, була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

17.08.2015р. під час приймання вантажу за вищезазначеним перевізним документом одержувачем було виявлено недостачу, про що складно комерційний акт. №БН 724048/864.

Згідно розділу «Д» комерційного акту №БН 724048/864 на момент приймання вантажу у вагоні №56185150 зазначено, шо: «На підставі акта о/ф №1-177 від 17.08.15р. ст. Маріуполь-Сорт. Дон. залізниці проводилось комісійне переважування вагону №56185150 по відправці зазначеної на лицьовій стороні акта. За документами значиться - кокс доменний, навалом. Вагу визначено відправником на вагонних вагах (150т): брутто не вказано, тара- 22400 кг, нетто- 46650кг. При переважуванні вага виявилася: брутто 62800 кг, тара з бруса - 22400 кг, нетто - 40400 кг менш документа на 6250 кг. Навантаження у вагоні вище рівня бортів на 200 мм, «шапкоподібне». Над 1-2 люками є воронка розміром на 1500 мм х на ширину вагону х 600 мм, над 6-м і 7-м люком є воронка 2500 мм х на ширину вагона х 700мм в глибину вагона. В місцях де воронки маркування порушена, над іншими люками маркування вапно. Однією поздовжньою смугою. На станції Маріуполь-Сортувальний течі вантажу немає. Вагон прибув в технічному відношенні справний. Об'ємна вага вантажу в документах не вказано. Об `єм кузова вагона 76 м3. Перезважування вантажу проводилася в присутності ДС ОСОБА_1, агента комерційного ОСОБА_2, прийомоздавача вантажу к-та ім. Ілліча Л.М.Ревун і вагаря к-та ім. Ілліча І.П. Пасечнюк на 150 т. електронних вагах ст. Сартана 2 к-та ім. Ілліча з повною зупинкою вагона. Під час повторної перевірки нестача підтвердилася. Завідувача вантажним двором немає по штату».

Недостача згідно вищезазначеного комерційного акту складає: у вагоні № 56185150 6250кг.

В матеріалах справи наявний рахунок ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажовідправник) №90444137 від 02.08.2015р. щодо вартості коксу доменного.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільтного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у ст.113 Статуту, ч.2 ст.924 Цивільного Кодексу України.

Суд приймає до уваги встановлені актом сліди доступу до вантажу, порушення маркування у спірному вагоні.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Відповідач не надав суду докази, що недостача вантажу відбулася не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту залізниць України, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст.129 Статуту залізниць України.

Невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) накладній, засвідчено належним доказом комерційний актом акт: №БН 724048/864.

Вказаний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Норми природної втрати та граничного розходження у визначені маси нетто встановлені п.27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції 24.11.2000р. №862/5083, у яких закріплено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 %.

Загальна маса недостачі у вагоні №56185150, який надійшов за залізничною накладною №45799707 з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу становить 5317кг (6250-933).

Граничне розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу у вагоні №56185150, складає 933кг (46650х2%).

Вартість однієї тони вантажу (кокс доменний), згідно рахунку вантажовідправника з ПДВ становить 530067,25 грн. ( без ПДВ) х 1,2:134,750 = 4 720,45 грн.

Таким чином, вартість недостачі вантажу, який надійшов одержувачу у вагоні №56185150 за залізничною накладною № 45799707 складає 25098,63грн. (4720,045 грн.х5,137тн).

З огляду на викладене, з урахуванням даних, зазначених в комерційному акті, своїх зобовязань за договором перевезення відповідач не виконав належним чином, оскільки не забезпечив збереження довіреного йому вантажу. Факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи, у звязку з чим суд вважає, що вимоги позивача доведеними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати при задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 110, 113, 114, 127, 129 Статуту залізниць України, ст. ст.23, 26 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька залізниця» (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) на користь Публічного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, вул.Левченка, будинок 1, ) збитків, які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 25098 (двадцять пять тисяч девяносто вісім)грн.63коп., судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять)грн.00коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного тексту рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.Ю. Філімонова

Дата складання повного тексту рішення 23.02.2016 року.

Надруковано 3 примірника:

1-до справи;

1-позивачу;

1-відповідачу