ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Справа № 4/73

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий (доповідач), судді Палій В.В. і Прокопанич Г.К.

розглянув касаційну скаргу приватного підприємства "Центр сучасної офтальмології "Ваш зір", м. Чернівці (далі - Підприємство),

на ухвалу господарського суду Чернівецької області від 22.06.2015 та

постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.07.2015

за заявою Підприємства

про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню,

зі справи № 4/73

за позовом приватної медичної установи "Міжнародний науково-практичний центр східної медицини "Прозріння", м. Чернівці (далі - Установа),

до Підприємства

про зобов'язання спростувати недобросовісну рекламу.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача - Єфтемія Р.Ф.,

відповідача - Решетова В.В.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 01.10.2010 частково задоволено позов Установи до Підприємства про зобов'язання спростувати недобросовісну рекламу.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.11.2010 згадане рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.04.2011 відповідні рішення та постанову попередніх судових інстанцій залишено без змін.

21.12.2010 господарським судом Чернівецької області видано наказ № 4/73 про примусове виконання рішення (далі - Наказ № 4/73).

10.06.2015 Підприємство звернулося до господарського суду Чернівецької області із заявою про визнання Наказу № 4/73 таким, що не підлягає виконанню. В цій заяві зазначалося, що відповідно до листів ділового видання Буковини "Від і До" від 22.04.2011, товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "ЗР-ІНФОРМ" від 02.03.2011 і ТОВ "Наше місто" від 10.05.2011 Підприємству відмовлено в публікації спростування реклами на підставі пункту 2 частини восьмої статті 37 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні", оскільки з моменту опублікування реклами та подання заявок про їх спростування минуло більше року. В зв'язку з цим, на думку боржника (Підприємства), Наказ № 4/73 є таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 22.06.2015 (суддя Проскурняк О.Г.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.07.2015 (колегія суддів у складі: Юрченко Я.О. - головуючий, Марко Р.І. і Мирутенко О.Л.), у задоволенні заяви про визнання Наказу № 4/73 таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Підприємство просить: скасувати оскаржувані ухвалу та постанову попередніх судових інстанцій з даної справи; винести нову ухвалу, якою задовольнити заяву про визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню; визнати таким, що не підлягає виконанню, Наказ № 4/73 про зобов'язання Підприємства спростувати рекламу, поширену в газетах: "Наше місто" № 1(16) 2010 року в частині "Єдиний в регіоні найдосконаліший комплекс для лікування катаракти ІНФІНІТІ, США з методиками АКВАЛЕЙЗ", "Досвід лікарів клініки - понад 23000 успішних операцій"; "Наше місто" № 3 (14) 2009 року в частині: "Ми єдині володіємо всіма сучасними методиками лікування катаракти, досвід лікарів клініки - понад 20000 успішних операцій"; "Від і До" № 43 (369) від 30.10.2008 у частині: "Досвід лікарів клініки - понад 20000 успішних операцій"; "ЗР-Інформ" № 36 від 04.09.2009 "Досвід лікарів клініки - понад 21000 успішних операцій"; на телеканалі "Інтер" у частині "проведення клінікою "Мікрохірургії ока "Ваш зір" операції по лазерному видаленню катаракти з 2001 року" шляхом розміщення спростування в газетах "Наше місто", "Від і До", "ЗР-Інформ" та на телеканалі "Інтер". Скаргу мотивовано неправильним застосуванням попередніми судовими інстанціями статті 35 та частини четвертої статті 117 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з урахуванням такого.

Судові інстанції у розгляді згаданої заяви Підприємства виходили з таких обставин та висновків.

Матеріали справи не містять доказів наявності жодної з підстав для визнання Наказу № 4/73 таким, що не підлягає виконанню, передбачених частиною четвертою статті 117 ГПК України (у тому числі "інших підстав" у розумінні даної норми).

Підприємством рішення господарського суду Чернівецької області від 01.10.2010 в даній справі не виконано, недобросовісну рекламу не спростовано.

Посилання Підприємства на обставини, встановлені адміністративним судом (у постанові Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.05.2011, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.11.2011 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.03.2014), апеляційним господарським судом не взято до уваги, оскільки у відповідній адміністративній справі йдеться про дії боржника (Підприємства) при виконанні рішення суду, тоді як у даній господарській справі Підприємство просить визнати наказ господарського суду таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до приписів статті 117 ГПК України:

- господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника, зокрема, визнати наказ таким, що не підлягає виконанню (частина друга);

- господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково (частина четверта).

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що заявником (боржником, Підприємством) не подано доказів наявності (існування) передбачених частиною четвертою зазначеної статті ГПК України підстав для визнання Наказу № 4/73 таким, що не підлягає виконанню, так само як і доказів наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 35 ГПК України. Відтак названі судові інстанції дійшли висновку й про те, що подана Підприємством відповідна заява не підлягає задоволенню.

Касаційна ж інстанція згідно з частиною другою статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому не може бути прийняте посилання скаржника на те, що "до вказаних правовідносин слід застосувати за аналогією ст. 607 ЦК України, згідно з якою зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає". Згідно із статтею 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників; до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Правовідносини, пов'язані із застосуванням статті 117 ГПК України, виникають у зв'язку з виконанням судового рішення і не є предметом регулювання (в тому числі "за аналогією") Цивільного кодексу України.

Визначених процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається.

В оскаржуваній постанові міститься описка: в абзаці третьому знизу сторінки 3 (т. ІІІ, а.с. 143) зазначено: "стягувач просить визнати наказ таким, що не підлягає виконанню", тоді як у дійсності йдеться про боржника, а не стягувача. Втім, відповідна описка, що не впливає на суть оскаржуваного судового рішення, може бути виправлена самим апеляційним господарським судом у порядку статті 89 ГПК України.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Чернівецької області від 22.06.2015 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.07.2015 зі справи № 4/73 залишити без змін, а касаційну скаргу приватного підприємства "Центр сучасної офтальмології "Ваш зір" - без задоволення.

Суддя В. Селіваненко

Суддя В. Палій

Суддя Г. Прокопанич