РІШЕННЯ

"28" січня 2016 р.Справа № 921/1168/15-г/6

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Квас Бевериджиз" (вул. Тамбовська, 3, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057)

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

про cтягнення 4463,52 грн. боргу, 2464,62 грн. пені, 1107,51 грн. 25% річних, 1324,93 грн. компенсації, 1066,80 грн. вартості зворотної тари.

Представники сторін не з'явилися.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Квас Бевериджиз" звернулось в господарський суд Тернопільської області із позовом до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про cтягнення 4463,52 грн. боргу, 2464,62 грн. пені, 1107,51 грн. 25% річних, 1324,93 грн. компенсації, 1066,80 грн. вартості зворотної тари.

Розгляд справи, призначений вперше на 14 січня 2016 року було відкладено на 28 січня 2016 року

Уповноважені представники сторін, участь яких не визнавалась обов'язковою, в судове засідання жодного разу не з'явились.

Із супровідним листом №585 від 24 грудня 2015 року від позивача судом отримано витребувані документи. 27 січня 2016 року на адресу суду надійшло подане ТОВ "Квас Бевериджиз" клопотання №26 від 21 січня 2016 року про можливість розгляду справи в режимі відеоконференції.

Відповідно до ст. 74-1 ГПК України, клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь

Враховуючи дату надходження 27 січня 2016 року, тобто за добу до дати судового розгляду, призначеного на 28 січня 2016 року, приписи ст. 74-1 ГПК України, клопотання позивача судом відхилено.

Відповідач, його представник, витребувані документи, у т.ч. відзив на позов не представив.

Направлена ухвала про порушення провадження у справі, повернулась без вручення по закінченню строку зберігання.

Ухвала про відкладення від 14 січня 2016 року, відправлена за штрихкодовим ідентифікатором: 492, на адресу суду станом на 28 січня 2016 року не повернулась.

Відповідно до п.3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку, належним доказом повідомлення адресата про час і місце розгляду справи судом може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Як вбачається з витягу з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень http://services.ukrposhta.ua/, відправлення за номером 492 не вручене адресату.

Згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відповідач про зміну свого місця знаходження органи державної реєстрації не повідомляв.

За змістом ст. 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (постанова пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р.)

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (ст. 75 ГПК України).

Зважаючи на те, що неявка сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, а також на достатність у матеріалах справи доказів, необхідних для такого розгляду, суд вважає за можливе вирішити спір, в порядку ст. 75 ГПК України.

За відсутності відповідного клопотання аудіозапис судового засідання не здійснювався.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне:

11 листопада 2014 року між ТОВ "Квас Бевериджиз" та підприємцем ОСОБА_2 укладено дистриб'юторський договір №602/15.

За змістом договору, компанія (позивач) брала на себе зобов'язання поставляти та передавати у власність дистриб'ютору товар в узгоджених обсягах по дистриб'юційних знижках, а дистриб'ютор (відповідач) зобов'язувався, серед іншого, приймати та оплачувати його вартість, з відтермінуванням до тридцяти днів з дати поставки.

У п. 5.7 договору передбачено обов'язок дистриб'ютора у тридцяти денний термін з дати поставки повернути компанії зворотну тару. А у разі не повернення тари, в порядку п.6.1.13 договору, сплатити її заставну вартість в розмірі 63,5 грн. за шт. збільшену на 20%.

В разі не виконання місячного обсягу замовлень, п.8.5 договору на дистриб'ютора покладено зобов'язання компенсувати компанії 2,5% наданої знижки від суми кожної партії поставки.

Згідно додатку №2 обсяг замовлень на травень встановлено у розмірі 2387 літрів квасу, на червень - 5968 літрів, липень - 5968 літрів.

Відповідно до п.8.4 договору, за порушення строків оплати, дистриб'ютор сплачує компанії 25% річних (відповідно до ст. 625 ЦК України) та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, за кожен день такого прострочення.

На виконання умов договору, по видаткових накладних, товарно-транспортних накладних №№980 від 28.04.15р., 1377 від 19.05.15р., 2204 від 16.06.15р., 2826 від 10.07.15р., на підставі виданої підприємцем ОСОБА_2 довіреності, уповноважений представник відповідача отримав квас в пляшках, ємністю 1л, 1,5л, 2л, на загальну суму 59479,20 грн. на 14 піддонах.

На вказані господарські операції, ТОВ "Квас Бевериджиз" було видано покупцю - податкові накладні, які згідно з Податковим кодексом України є податковим документом та складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Зауважень щодо відступів від положень угоди, інших недоліків щодо кількості та якості поставленого товару від дистриб'ютора не надходило.

При цьому, обсяг замовлень у травні виконано лише на 1524 літри, у червні поставлено 2244 літри, а у липні - 5292 літри квасу.

Із порушеннями строків оплати, платіжними дорученнями №№152 від 04.06.15р., 154 від 11.06.15р., 156 від 15.06.15р., 157 від 17.06.15р., 161 від 26.06.15р., 179 від 23.07.15р., 180 від 24.07.15р., N0VNH61448 від 11.09.15р., 1 від 11.09.15р. підприємець перерахував товариству 49492,92 грн.

По накладній №МН-103 від 21.09.15р., частину товару на суму 5522,76 грн. було повернуто.

Решта зобов'язання в сумі (59479,20-49492,92-5522,76) 4463,52 грн. дистриб'ютором не виконано.

Неналежне виконання підприємцем своїх зобов'язань стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про відновлення його порушених прав.

У зв'язку з порушенням виконання грошового зобов'язання, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з врахуванням передбачених п.8.4 договору 25% річних та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, за кожен день такого прострочення, суми яких за період прострочення нараховано в розмірі - 1107,51 грн. та 2373,88 грн. відповідно.

За невиконання місячного обсягу замовлень у травні-липні 2015 року, в порядку п. 8.5 договору, ТОВ "Квас Бевериджиз" заявлено до стягнення 2,5% наданої знижки від суми кожної партії поставки, а саме: (8017,92+13750,56+31229,28):100х2,5=1324,93 грн.

Крім того, відповідач не виконав свого обов'язку по поверненню чотирнадцяти піддонів, вартість яких в сумі (63,50х14) 889 грн., збільшену на 20% в сумі (63,50х14) 20% 177,80 грн., всього (889+177,80)1066,80 грн. просить стягнути позивач.

З'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до змісту пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

Поданими доказами, не запереченими відповідачем, доведено обґрунтованість заявлених вимог.

Так, за змістом ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку .

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Нормами ст. 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом з'ясовано, що в порушення умов договору, приписів перелічених норм, а також ст. ст. 11, 14 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 193 ГК України, розрахунок по оплаті вартості отриманого товару відповідач здійснив лише частково, заборгувавши 4463,52 грн.

Доказів на підтвердження іншого, у т.ч. проведення розрахунку в повному обсязі станом на час розгляду справи в суді, відповідачем не представлено.

За таких обставин, вимоги про примусове стягнення заборгованості в сумі 4463,52 грн. підлягають задоволенню як обґрунтовані і незаперечені відповідачем.

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає настання правових наслідків порушення зобов'язання такі як зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Враховуючи встановлення факту порушення відповідачем умов договору, визначені договором зміни умов зобов'язання, вимоги про стягнення 1324,93 грн. 2,5% наданої знижки за невиконання місячного обсягу замовлень та 1066,80 грн. вартості піддонів, збільшеної на 20% слід задовольнити.

Згідно з ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

За змістом ст. 230 ГК України, ст. 549 ЦК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ст. 550 ЦК України).

Предметом неустойки відповідно до ст. 551 ЦК України, може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4. ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За домовленістю сторін, що викладена в п.8.4 договору №602/15 від 11 листопада 2015 року, розмір цих відсотків встановлено в обсязі 25.

В силу ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Зважаючи на наведене, визначені договором терміни виникнення у відповідача зобов'язання по оплаті отриманих товарів та строки нарахування неустойки, вказані в розрахунку позивача суми зобов'язання та період нарахування, інші обставини справи, суми пені та 25 % річних, які підлягають стягненню становлять 2373,88грн. та 1069,82 грн. відповідно.

З огляду на приписи ст. 253 ЦК України, п.7.3 договору з врахуванням протоколу розбіжностей, вимоги про стягнення 90,74 грн. пені та 37,69 грн. 25% річних нараховано до закінчення відтермінованого строку платежу, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України, судові витрати по справі відшкодовуються за рахунок відповідача пропорційно сумі задоволених вимог

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1, 2, 4-3, 12, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

1. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Квас Бевериджиз" (69057, вул. Тамбовська, 3, м. Запоріжжя, Запорізька область, код 36065256) 4463,52 грн. боргу, 2373,88 грн. пені, 1069,82 грн. 25% річних, 1324,93 грн. компенсації, 1066,80 грн. вартості зворотної тари, 1202,99 грн. сплаченого судового збору.

Видати наказ.

2. В задоволенні вимог про стягнення 90,74 грн. пені та 37,69 грн. 25% річних відмовити.

Сторони вправі подати апеляційну скаргу, а прокурор внести апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (підписання), через місцевий господарський суд.

Дата підписання: 08 лютого 2016 року.

Суддя І.П. Шумський