Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "16" лютого 2016 р. Справа № 906/14/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Терлецької-Байдюк Н.Я.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність №6/02/16 від 12.02.2016;

від відповідача: не з'явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроімпекс" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирщина-Агро" (с. Березівка Житомирський район Житомирська область)

про стягнення 326882,93 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 326882,93грн. за неналежне виконання договору про надання послуг №ЖТ-7/15, з яких: 267850,00грн. - основана заборгованість, 12639,84грн. - пеня, 40177,50грн. - штраф, 858,59грн. - 3% річних, 5357,00грн. - інфляційні нарахування. Витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. На виконання вимог ухвали суду надав довідку про стан заборгованості від 16.02.2016, з якої вбачається, що борг ТОВ "Житомирщина Агро" на день розгляду справи не змінився

Відповідач не скористався своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву та правом на участь в судових засіданнях, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 05.02.2016.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Беручи до уваги те, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 12.08.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроімпекс" (виконавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирщина-Агро" (замовник/відповідач) було укладено договір про надання послуг №ЖТ-7/15 (а.с.9-12)

Згідно п.п.1.1, 1.2, 1.4 договору виконавець зобов'язався в порядку та на умовах даного договору на території сільськогосподарських угідь замовника надати останньому послуги по збиранню врожаю сільськогосподарських культур на пальному замовника, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити надані послуги. Сторони домовились, що виконавець надаватиме послуги по збиранню врожаю сільськогосподарських культур на умовах та в обсягах, зазначених в п.1.2 договору. Загальний обсяг послуг по збиранню врожаю складає 1200 га.

Сторони домовились, що вартість послуг за зібраний 1 га урожаю та загальна вартість наданих послуг по цьому договору, зазначаються в Додаткових угодах до цього Договору, що є його невід'ємною частиною (п.п.1.3 договору).

В п.п.3.1-3.4 договору сторони домовилися, що вартість послуг по збиранню врожаю за 1 (один) зібраний гектар зазначається в п.1.2 договору. Вартість послуг за 1 зібраний гектар та/або обсяг надання послуг можуть бути змінені за домовленістю сторін, про що вони укладають відповідну додаткову угоду. Укладення такої додаткової угоди є правом, а не обов'язком сторін. У випадку, якщо загальна вартість наданих послуг за результатами складання суми Актів передачі-приймання наданих послуг перевищила обумовлену в п.1.2 Договору і жодна Сторона не вжила заходів до укладання відповідної додаткової угоди, сторони погодили, що загальна вартість наданих послуг належних до сплати замовником по договору збільшується та складає суму по Актах передачі-приймання наданих послуг, що підписані сторонами. Загальна вартість наданих послуг (сума до сплати Замовником) обчислюється виходячи з актів передачі-приймання наданих послуг, що підписані сторонами. Оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця на підставі актів передачі-приймання наданих послуг в строк не пізніше ніж через 5 (п'ять) робочих днів з дати підписання відповідного акту.

Сторони домовилися, що їхні повноважні представники здійснюватимуть щоденний облік обсягу наданих послуг шляхом підписання актів звірки зібраної продукції, на підставі яких представники сторін підписують акт передачі - приймання наданих послуг за кожних зібраних 200 га врожаю або при закінченні обсягів наданих послуг протягом трьох календарних днів з моменту настання відповідної події (п.3.7 договору).

Відповідно до п.7.1 договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2015, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Позивач на виконання умов договору про надання послуг №ЖТ-7/15 від 12.08.2015 надав відповідачу послуг по збиранню врожаю сільськогосподарських культур на загальну суму 272850,00 грн., що підтверджується підписаним сторонами актом здачі - приймання робіт (надання послуг) №204 від 05.11.2015 (а.с.15).

Відповідач умови договору №ЖТ-7/15 від 12.08.2015 щодо оплати за отримані послуги виконав частково на суму 5000,00грн..

Таким чином, борг відповідача перед позивачем на день звернення до суду склав 267850,00 грн., що і стало причиною звернення позивача до суду за захистом порушеного права.

Враховуючи невиконання відповідачем взятого на себе за договором обов'язку щодо своєчасної оплати заборгованості за отримані послуги, позивач просить стягнути з відповідача крім основного боргу, 12639,84грн. - пені, 40177,50грн. - штрафу, 858,59грн. - 3% річних та 5357,00грн. інфляційних.

З огляду на предмет і характер зобов'язань, взятих сторонами в договорі, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 63 "Послуги. Загальні положення", ст. 901, 903 ЦК України (договір про надання послуг).

Відповідно до вказаних статей за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї статі застосовуються до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема з договорів та інших правочинів.

Господарські зобов'язання можуть виникати, відповідно до ст. 174 ГК України, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 267850,00грн. належним чином доведений та документально підтверджений, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирсщина-Агро" боргу є обґрунтованими.

Крім основного боргу, позивач просить суд стягнути з відповідача 858,59грн. - 3% річних, 5357,00грн. - інфляційних, 12639,84грн. - пені та 40177,50грн. штрафу.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п.3 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч.1 ст.549 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Наведені норми свідчать, що за порушення грошового зобов'язання боржник на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити неустойку (штраф, пеню).

Пунктом 5.2 договору визначено, що за прострочення оплати наданих послуг замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати, а у випадку непогашення заборгованості протягом більш як 15 календарних днів з моменту виникнення такої заборгованості, замовник зобов'язаний додатково, крім пені, сплатити на користь виконавця штраф в розмірі 15% від суми заборгованості.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок штрафу, пені, інфляційних та річних (а.с.6), суд вважає його обґрунтованим, оскільки пеня, штраф, інфляційні та 3% річних нараховані відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства України.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного сторонами договору та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача за правилами ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.33,43,44,49,75,82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирщина-Агро" (12411, Житомирська область, Житомирський район, с. Березівка, вул. Ватутіна, 31, )

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроімпекс" (02081, м.Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, корп."3", ):

- 267850,00грн. - основної заборгованості,

- 12639,84грн. - пені,

- 40177,50грн. - штрафу,

- 858,59грн. - 3% річних,

- 5357,00грн. - інфляційних,

- 4903,25грн. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Терлецька-Байдюк Н.Я.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - відповідачу (рек. з повід.)