ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2016 р.Справа № 916/4155/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Пироговського В.Т.,

суддів Лавриненко Л.В., Філінюка І.Г.,

при секретарі судового засідання Мельник Ю.М.

за участю представників сторін:

від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради: не зявився;

від ТОВ „Холдингова компанія „АО ОМК: не зявися;

розглянувши заяву ТОВ „Холдингова компанія „АО ОМК

про перегляд за нововиявленими обставинами

постанови Одеського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р.

зі справи №916/4155/14

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до ТОВ „Холдингова компанія „АО ОМК

про розірвання договору оренди, виселення та стягнення 75446,48грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 19.01.2016р., яка надіслана учасникам процесу 21.01.2016р., прийнята до провадження та призначена до розгляду на 16.02.2016р. заява ТОВ „Холдингова компанія „АО ОМК про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р. зі справи №916/4155/14.

Учасники процесу належним чином повідомлені про час і місце проведення судового засідання апеляційного господарського суду, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції від 21.01.2016р.

Проте, в судове засідання 16.02.2016р. прибув тільки представник Департаменту комунальної власності Одеської міської ради ОСОБА_1 При цьому, до початку судового засідання від представника ТОВ „Холдингова компанія „АО ОМК ОСОБА_2 22.01.2016р. вх.№299/16 надійшла заява від 22.01.2016р. вих.№012 про відкладення розгляду заяви на іншу дату, у звязку із неможливістю прибути у судове засідання за станом здоровя.

У судовому засіданні 16.02.2016р. по даній справі, розгляд заяви відкладено на 18.02.2016р. в межах строку (один місяць), передбаченого ч.3 ст.111 ГПК України.

При цьому, сторони повідомлені належним чином про час і місце проведення судового засідання, а саме: представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради ОСОБА_1 повідомлено у судовому засіданні, що підтверджується його розпискою від 16.02.2016р. (а.с. 263).

ТОВ „Холдингова компанія „АО ОМК направлена копія ухвали 17.02.2016р. та, враховуючи незначний строк, на який відкладено розгляд заяви, відповідна інформація щодо розгляду заяви, повідомлено телеграмою від 16.02.2016р., про що свідчить квитанція №101/601 та фіскальний чек від 16.02.2016р. (а.с. 265-267).

У засідання Одеського апеляційного господарського суду 18.02.2016.р. представники сторін не прибули, у звязку з чим розгляд заяви здійснено за наявними у справі та наданими до заяви доказами без участі сторін, у строк встановлений ч.3 ст.114 ГПК України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 19.11.2014 року (суддя Никифорчук М.І.) припинено провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з ТОВ „Холдінгова компанія „АО ОМК заборгованості з орендної плати за договором оренди нежитлового №97/7 від 25.11.1999 року в розмірі 69658,10грн. та пені в сумі 5788,38грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ТОВ „Холдінгова компанія „АО ОМК на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради судовий збір в сумі 1100 грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.02.2015 року (колегія суддів у складі: ОСОБА_3 головуючого, суддів Таран С.В., Разюк Г.П.), яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 08.04.2015р., скасовано рішення місцевого господарського суду від 19.11.2014 року у справі №916/4155/14 в частині відмови у позові Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ТОВ „Холдингова компанія „АО ОМК і прийнято нове рішення, яким позов в цій частині задоволено. Розірвано договір оренди нежитлового приміщення № 97/7 від 25.11.1999р., укладений Департаментом комунальної власності та ТОВ „Холдингова компанія „АО ОМК; виселено ТОВ „Холдингова компанія „АО ОМК з приміщення першого поверху загальною площею 520,9кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 59. В решті рішення господарського суду Одеської області від 19.11.2014 року залишено без змін. Стягнуто з ТОВ „Холдінгова компанія „АО ОМК на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради 3654 грн. судового збору (в т.ч. за апеляційне провадження).

Посилаючись на нововиявлені обставини та приписи ст.ст. 112-113 ГПК України, ТОВ „Холдінгова компанія „АО ОМК звернулось до Одеського апеляційного господарського суду із відповідною заявою про перегляд за нововиявленими обставинами Постанови від 03.02.2015р. по даній справі, якою просить відновити процесуальний строк та скасувати вказану постанову суду.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.10.2015р. по справі № 916/4155/14 відмовлено ТОВ „Холдингова компанія „АО ОМК у задоволенні клопотання про відновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд постанови Одеського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р. по справі №916/4155/14 за нововиявленими обставинами та заяву з додатками (всього на 22 арк.) повернуто ТОВ „Холдингова компанія „АО ОМК без розгляду відповідно до п.1 ч.5 ст.113 ГПК України (а.с.194-197).

Постановою Вищого господарського суду України від 30.12.2015р. касаційна скарга ТОВ „Холдингова компанія „АО ОМК задоволена; ухвала Одеського апеляційного господарського суду від 15.10.2015 року у справі №916/4155/14 скасована та заява ТОВ „Холдингова компанія „АО ОМК про перегляд постанови Одеського апеляційного господарського суду від 03.02.2015 року за нововиявленими обставинами передана на розгляд до Одеського апеляційного господарського суду (а.с.222-226).

Звертаючись до суду із вказаною вище заявою ТОВ „Холдингова компанія „АО ОМК вважає нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи, той факт, що випадково у вересні 2015року при перегляді Єдиного державного реєстру судових рішень України стало відомо про існування постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2012р. у справі №2-а-412/10/1522, якою визнано протиправними дії Виконавчого комітету Одеської міської ради щодо оформлення за Одеською міською радою свідоцтв про право власності на 178 об'єктів культурної спадщини спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, у тому числі на будинок, розташований по вул.Пушкінська, 59 у м.Одеса (домоволодіння літ. „А, „А1) та скасовано відповідні свідоцтва про право власності на ці об'єкти. Заявник вважає, що Департамент комунальної власності Одеської міської ради, не будучи власником нерухомого майна, яке є предметом спору у даній справі, не мав права звертатися з позовом про розірвання договору оренди цього майна, виселення орендаря та стягнення заборгованості з орендної плати.

Крім того, заявник зазначає, що не був стороною у вказаній адміністративній справі та не міг знати, що Департамент комунальної власності Одеської міської ради не є власником спірного приміщення.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи зазначеної заяви, оцінивши наявні докази, перевіривши правильність застосування попередніми судами норм матеріального та процесуального права, повноту та об'єктивність дослідження обставин справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 26.12.2011 року Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами, до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов:

- по-перше, їх існування на час розгляду справи,

- по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи,

- по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Якщо нововиявлені обставини пов'язані із виявленням фактів подання експертом завідомо неправильного висновку, який було покладено в основу судового рішення, або завідомо неправильного перекладу документів чи пояснень учасників процесу, або подання фальшивих документів тощо, такі факти також мають бути підтверджені у встановленому законом порядку.

Днем виникнення названих обставин слід вважати день, коли вони стали або повинні були стати відомі заявникові. Якщо нововиявлена обставина пов'язана з вироком чи рішенням суду, днем виникнення такої обставини вважається день набрання законної сили вироком чи рішенням суду, які покладено в основу відповідного судового акта, або день коли заявникові стало чи повинно було стати відомо про набрання сили вироком чи рішенням.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Пунктом 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 26.12.2011 року Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами зазначено, що не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. У разі подання таких доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами розділу XIII ГПК господарський суд має винести ухвалу про залишення судового рішення без зміни. В той же час заінтересована сторона не позбавлена права оскаржити судове рішення в апеляційному порядку з дотриманням вимог ГПК України, зокрема, статті 101 цього Кодексу. Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК.

Апеляційний господарський суд зазначає, що обставини, на які посилається заявник, звертаючись з заявою про перегляд постанови за нововиявленими обставинами, не є нововиявленими, оскільки не характеризуються наявністю вищезазначених ознак у сукупності і не можуть бути підставою для перегляду судового акту в порядку, передбаченому статтею 112 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Згідно із підпунктами 1,2 п.1 ст.2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України „Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, речові права на об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

Приписами ч. 5 ст. 12 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено, що відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі.

Крім того, вказаним Законом встановлено порядок скасування державної реєстрації прав, зокрема ч.2 ст. 26 чинної редакції Закону передбачено внесення до Державного реєстру прав на нерухоме майно запису про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав.

Між тим, у наданій заяві про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р. та додатках до неї, відсутні документи, складені відповідно до вказаних вище вимог, що підтверджують факт скасування запису в Державному реєстрі прав щодо права власності Одеської міської ради на спірний обєкт нерухомого майна.

Тобто, як свідчать матеріали справи, зміни стосовно права власності Одеської міської ради на час розгляду справи та винесення постанови від 03.02.2015р. Одеським апеляційним господарським судом у Державний реєстр не внесено, отже висновки суду, покладені в основу постанови від 03.02.2015р., не спростовуються наданою заявником заявою.

За таких обставин, не можуть бути прийняті до уваги посилання заявника на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2012р. у справі №2-а-412/10/1522, якою скасовано свідоцтво про право власності на будинок, розташований по вул. Пушкінська, 59 у м. Одеса (домоволодіння літ. „А, „А1), оскільки докази скасування запису в Державномуо реєстрі прав на нерухоме майно, щодо права власності Одеської міської ради на спірний обєкт, заявником не доведено. Відомості, які містяться в Державному реєстрі, є достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Зазначені висновки відповідають практиці розгляду подібних справ ВГСУ, зокрема постанові від 17.11.2015р. зі справи №916/3802/14.

Отже, проаналізувавши наведені приписи чинного законодавства та підстави на яких ґрунтується заява ТОВ „Холдінговая компанія „АО ОМК, судова колегія вважає, що постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2012р. у справі №2-а-412/10/1522, якою визнано протиправними дії Виконавчого комітету Одеської міської ради щодо оформлення за Одеською міською радою свідоцтв про право власності на 178 об'єктів культурної спадщини спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, не є нововиявленою обставиною і не впливає на висновок господарського суду апеляційної інстанції від 03.02.2015р., з яким погодився Вищий господарський суд України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ „Холдінговая компанія „АО ОМК про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р. зі справи №916/4155/14, у звязку з чим вказану постанову слід залишити без змін.

Ухвалою від 19.01.2016р. про прийняття до розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р., ТОВ „Холдінговая компанія „АО ОМК зобовязано надати до суду докази сплати судового збору у встановленому розмірі та порядку згідно із п.п. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір.

Згідно із ст.49 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Проте, на день винесення даної ухвали, до Одеського апеляційного господарського суду від ТОВ „Холдінговая компанія „АО ОМК не надійшло відповідних доказів про сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

З огляду на вищезазначене, судова колегія дійшла висновку про стягнення з ТОВ „Холдінговая компанія „АО ОМК судового збору за подання заяви про перегляд постанови Одеського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р. у справі № 916/4155/14 за нововиявленими обставинами у розмірі 110% від суми, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, виходячи із розрахунку: Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р задоволено позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради в частині немайнових вимог про розірвання договору оренди та виселення, судовий збір підлягав сплаті при поданні позову в цій частині у сумі 2436,00 грн. (1218x2), отже, за надання заяви про перегляд вказаної постанови за нововиявленими обставинами слід сплатити судовий збір у розмірі 110% від вказаної суми, тобто - 2679,60 грн. (2436х110%).

Фактично заявником сплачено судовий збір у сумі 1210,57 грн. (квитанція №57 від 13.10.2015р). Отже, додатково стягненню підлягає 1469,03 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 114 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р. у справі №916/4155/14 залишити без змін, у задоволенні заяви ТОВ „Холдінговая компанія „АО ОМК про перегляд вказаної постанови за нововиявленими обставинами відмовити.

2.Стягнути з ТОВ „Холдінговая компанія „АО ОМК до Державного бюджету України 1469,03 грн. судового збору.

3.Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням необхідних реквізитів.

Ухвала в порядку ст. 114 ГПК України може бути переглянута на загальних підставах.

Головуючий суддя В.Т. Пироговський

Суддя Л.В. Лавриненко

Суддя І.Г. Філінюк