ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016р. Справа№ 914/4217/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська», с. Вовчанка, Донецька область

до відповідача: Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця», м. Львів

про стягнення 6 280 грн. 96 коп.

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Юрків М.Г.

Представники:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1, представник (довіреність №КР-23 від 04.01.2016 р.)

Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська», с. Вовчанка, Донецька область звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця», м. Львів про стягнення 6 280 грн. 96 коп.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 11.12.2015р. призначив розгляд справи на 11.01.2016 р. Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалах суду.

Представнику сторони розяснено права та обовязки, передбачені ст. 22 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.06.2015 р. зі станції відправлення Курахівська Донецької залізниці на станцію призначення Добротвір Львівської залізниці за залізничною накладною №52162823 вантажоодержувачу було направлено позивачем вантаж: вугілля камяне марки Г 0-100 (газове) масою 469 300 кг у 7 напіввагонах. На шляху прямування один з напіввагонів (№56448483) було відчеплено від основної групової відправки. Після відчеплення зазначеного напіввагону, інші вагони з вугіллям були доправлені одержувачу, який отримав вантаж 16.06.2015 р. Відчеплений вагон (№56448483) з вантажем прибув одержувачу 21.06.2015 р. По прибуттю на станцію призначення при видачі вантажу було здійснено контрольну перевірку його маси та встановлено недостачу у вищевказаному вагоні, про що був складений комерційний акт серії АА №077802/6 від 21.06.2015 р. За результатами комісійного переважування було виявлено недостачу вантажу масою 5 500 кг. Згідно з п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. №644, з урахуванням норми природної втрати і граничного розходження маси вантажу, недостача вантажу становить 4 214 кг загальною вартістю 6 280 грн. 96 коп. Таким чином, позивач просив суд стягнути з відповідача вартість недостачі вугілля у розмірі 6280грн. 96 коп. та судові витрати.

Відповідач в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні даного позову, мотивуючи тим, що відповідно до статті 31 Статуту залізниць залізниця зобовязана подавати під навантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Перед навантаженням вантажів відправник зобовязаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів, щодо запобігання видуванню або просипанню вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів. Такі заходи розробляються відправником окремо для кожного виду вантажу (п. 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу). Станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці 15.06.2015 р. був складений комерційний акт РА №008975/355, де зазначено, що вагон в технічному відношенні справний, але має зазори між кришкою 2-го люка та поперечною балкою. Тобто, вантажовідправник повинен був виявити зазори та усунути недоліки, проте недоліків не було усунуто, що призвело до витікання вантажу в процесі перевезення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника сторони, суд встановив наступне.

13.06.2015 року зі станції відправлення Курахівка Донецької залізниці на станцію призначення Добротвір Львівської залізниці відправником ТзОВ «ЦЗФ «Курахівська» (позивач) за залізничною накладною №52162823 на адресу відокремленого підрозділу ДТЕК «Добротвірська ТЕС» ПАТ «ДТЕК «Західенерго» (одержувач вантажу), був направлений вантаж: вугілля камяне марки Г 0-100 (газове) масою 469 300 кг у 7 напіввагонах.

В подальшому один з напіввагонів (№56448483) був відчеплений від основної групової відправки, про що складена «досильна» накладна №47132956 від 15.06.2015 р. (до основної накладної №52162823).

Після відчеплення зазначеного напіввагону, інші вагони з вугіллям були доправлені одержувачу вантажу, який отримав вантаж 16.06.2015 р., про що свідчить відмітка у графі 51 основної накладної №52162823.

Відчеплений вагон №56448483 з вантажем прибув одержувачу за досильною накладною №47132956 лише 21.06.2015 р.

По прибуттю на станцію призначення при видачі вантажу було здійснено контрольну перевірку його маси і встановлено недостачу у вищевказаному вагоні, про що був складений комерційний акт серії АА №077802/6 від 21.06.2015 р. за формою ГУ-22. У розділі А зазначеного комерційного акту вказано про те, що вагон є технічно справним.

У розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» зазначено, що на основі комерційного акту Нижньодніпровськ-Вузол №008975/355 від 15.06.2015 р. та акту загальної форми № 725 від 21.06.2015 р. ст. Добротвір проведено комісійне зважування вагона №56448483 з вантажем «вугілля камяне», що прибув по досильній накладній до основної відправки №52162823 ст. Курахівка Донецької залізниці. При комісійному зважуванні вантажу на підїзній колії Добротвірської ТЕС на тензометричній 150 тонній вазі вантажоодержувача, яка пройшла перевірку 07.04.2015 р. встановлено: брутто 81200, тара з документа - 22400, нетто 58800, нестача вантажу 5500 кг., що становить різницю на 1800 кг проти комерційного акту Нижньодніпровськ-Вузол №008975/355 від 15.06.2015 р.

Завантаження в вагоні вище бортів 20 см, по ходу поїзда з лівої сторони у вищевказаному вагоні в наявності лійкоподібне заглиблення над 6-7 люками ширина 2 м, довжина 4 м., глибина 1,5 м., маркування відсутнє. Вагон прибув у технічному відношенні справний без слідів висипання вантажу, люки щільно зачинені. Між 6-7 люками під стійкою вагона по свіжому заварено.

Згідно з довідкою про вартість вугільної продукції від 04.08.2015 р. №1/4409, вартість 1 (однієї) тонни вугільної продукції Г 0-100, відвантаженої з ТзОВ «ЦЗФ «Курахівська» на адресу ДТЕК Добротвірська ТЕС у напіввагоні №56448483, складає 1490 грн. 50 коп. з урахуванням ПДВ.

Норма природної втрати і граничного розходження маси вантажу встановлена п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644 і становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах - для рідких вантажів або зданих до перевезення у вологому стані.

У відповідності до поданого позивачем розрахунку, загальна вартість недостачі становить 6 280 грн. 96 коп. (64 300 кг / 2% = 1 286 кг - норма природної втрати і граничного розходження маси вантажу; 5 500 кг (недостача вантажу) - 1 286 кг х 1490 грн. 50 коп. = 6 280 грн. 96 коп.).

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно ч. 5 ст. 306 ГК України, загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 908 ЦК України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно до ст. 6 Статуту, накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Отже, відповідно до договору перевезення, яким згідно із статтею 6 Статуту залізниць України є залізнична накладна, залізницею надавалися послуги по перевезенню вантажів.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами і актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Як зазначалося вище, в комерційному акті АА №077802/6 від 21.06.2015р. зафіксовано факт незбереження прийнятого до перевезення вугілля.

Відповідно до статті 31 Статуту залізниць залізниця зобовязана подавати під навантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Згідно ст. 32 Статуту залізниць відправник зобовязаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Як зазначено у розясненні Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. №04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею», статтею 5 Статуту на Міністерство транспорту України покладено затвердження Правил перевезення вантажів, Технічних умов навантаження і кріплення вантажів, а також інших нормативних документів.

До їх затвердження у повному обсязі у вирішенні спорів мають застосовуватись згідно з Постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 р. «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» відповідні нормативні акти Союзу РСР у частині, що не суперечить Статуту, наприклад, Технічні умови навантаження та кріплення вантажів (МПС СССР, 1990).

Згідно §5 розділу 2 Технічних умов розміщення у рухомому складі вантажів дрібних фракцій, що перевозяться без тари (Технічні умови навантаження та кріплення вантажів), відправник зобовязаний перед навантаженням вантажу дрібних фракцій вжити заходи по зменшенню зазорів через які можливо протікання вантажу.

Відповідно до §§5-8 Технічних умов розміщення у рухомому складі вантажів дрібних фракцій, що перевозяться без тари, перед завантаженням сипучих вантажів дрібних фракцій у напіввагони з нижніми розгрузочними люками відправник зобовязаний прийняти заходи по ущільненню наявних зазорів, в тому числі і конструктивних, через які можливо просипання вантажу при перевезенні. Зазори необхідно ущільнювати і при перевезенні сипучих вантажів, якщо конструкція кузова вагона не забезпечує збереження вантажу, що перевозиться. Зазори в підлогах напіввагонів можливо ущільнювати двома способами: зволоження вантажу на підлозі вагону і зволоження підлоги вагону. Відправник за погодженням із залізницею може розробляти і застосовувати інші матеріали для звязування або способи для ущільнення зазорів кузовів вагонів, що забезпечують збереження вантажу, що перевозиться і рухомого складу.

Згідно п. 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 р. №542, перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобовязаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобовязаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів.

У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із «шапкою»). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу.

У п. 3.9. розяснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. №04-5/601 зазначено, що оскільки незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні), то господарським судам у вирішенні спорів слід розмежовувати відповідні поняття. Вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження якості певного вантажу, наприклад, має стійкий запах, що впливає на завантажені до нього продовольчі товари. Саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні. Згідно з зазначеною статтею Статуту придатність вагона чи контейнера для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником або залізницею, якщо вона здійснює завантаження.

Згідно п. 3.20. розяснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. №04-5/601, за змістом статті 31 Статуту та пунктів 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначити його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

Відповідно до п. 3.21 розяснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. №04-5/601, у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона із «шапкою».

З метою забезпечення збереженості вантажу відповідно до пункту 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу на їх поверхню наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу. Конструкція відповідних пристроїв і установок, порядок ущільнення вантажів, застосування захисної плівки (емульсії), кріплення та маркування, що забезпечують збереження і свідчать про відсутність втрати вантажу при перевезенні, визначається інструкцією, розробленою відправником і узгодженою з залізницею (пункт 7 названих Правил).

Як вбачається із накладної №52162823 та досильної накладної №47132956, завантаження вантажу здійснювалося вантажовідправником - позивачем (графа 28 накладних).

Станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці 15.06.2015р. за результатами комісійного зважування складено комерційний акт РА №008975/355, згідно з яким було встановлено, що маса вантажу менша на 3700 кг., в накладній зазначено, що вантаж маркований двома повздовжніми борознами, а в дійсності застосовано каток. В технічному відношенні вагон справний. Наявний зазор справа по ходу поїзда між кришкою 2 люка та поперечною балкою довжиною 400 мм шириною 30 мм. Для запобігання подальшій втраті вантажу зазор ущільнили за допомогою ганчіря. Торцеві двері та розвантажувальні люки з обох сторін закриті.

Відповідно до акту про технічний стан вагона від 15.06.2015 № 146 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці зазначено, що у вагоні №56448483 наявний зазор між кришкою 2 люка та поперечною балкою 400 на 30 мм - можлива втрата вантажу. Відправник до початку завантаження вагона зазори бачити міг, проте заходів щодо їх ущільнення не вжив.

Таким чином, вагон №56448483 не був підготовлений відправником до перевезення сипучого вантажу дрібних фракцій. Крім того, відправник не наніс захисне маркування на поверхню вантажу.

Як зазначалося вище, доказами наявності чи відсутності вини перевізника або вантажовідправника в утворенні недостачі вантажу в процесі залізничних перевезень є акти загальної форми та комерційні акти.

Отже, матеріалами справи підтверджується відсутність вини відповідача у недостачі вантажу у вагоні №564484835, оскільки недостача виникла з вини вантажовідправника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська», який повинен був виявити зазори та усунути недоліки, проте, недоліків не усунув, від навантаження вантажу в такий вагон не відмовився, що призвело до висипання вантажу в процесі перевезення.

Відповідно до п. 2.7. розяснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. №04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею», згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Вартість вантажу, що перевозиться з оголошеною вартістю, визначається у такому ж порядку (пункт 4 Правил перевезення вантажів з оголошеною вартістю).

Позивач під час визначення ціни вантажу покликається на довідку від 04.08.2015 р. № 1/4409 ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля», однак, за залізничною накладною №47132956 відправником цього вантажу є позивач, одержувач - ДТЕК Добротвірська ТЕС. У матеріалах справи №914/4217/15 відсутні будь-які документи, що свідчили б про виникнення правовідносин відповідача з ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля».

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги безпідставні та необґрунтовані, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

У звязку з відмовою в позові судові витрати покладаються на позивача відповідно до положень ч. 5 ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст. 908 ЦК України, ст. 306 ГК України, 6, 31, 32, 114, 115, 129 Статуту залізниць України, п. 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 р. №542 та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 08.02.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 09.02.2016 р.

Суддя Мазовіта А.Б.