КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р. Справа№ 910/570/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Разіної Т.І.

за участю секретаря судового засідання Маковея Ю.І.,

представників сторін:

від позивача - Огневюка Я.В., Нукулеско Д.С.,

від відповідача-1 - Гулейкова І.Ю.,

від відповідача-3 - Костенко К.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2016

у справі № 910/570/16 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

до 1. Публічного акціонерного товариства "Сбербанк",

2. Публичного акционерного общества "Сбербанк России" (Публічного акціонерного товариства "Сбербанк Росії"), м. Москва, Російська Федерація,

3. Державної служби інтелектуальної власності України,

4. фізичної особи-підприємця ОСОБА_6

про припинення порушення прав та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2016 у справі № 910/570/16 заяву Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі - Ощадбанк) про вжиття заходів до забезпечення позову у справі №910/570/16 задоволено та вжито заходи до забезпечення позову.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" (далі - Сбербанк) звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2016.

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив залишити скаргу без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Ощадбанк звернувся з позовом до Сбербанку, Публічного акціонерного товариства "Сбербанк Росії", Державної служби інтелектуальної власності України (далі - Служба), фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про:

визнання недійсними свідоцтв України на знак для товарів і послуг;

визнання недійсними на території України міжнародних реєстрацій на торговельну марку;

зобов'язання Служби внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг про визнання недійсними свідоцтв та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність";

зобов'язання Служби повідомити Міжнародне Бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності про визнання недійсними на території України міжнародних реєстрацій на торговельну марку;

заборону Сбербанку незаконно використовувати знак для товарів і послуг належний Ощадбанку;

зобов'язання Сбербанк внести зміни до своїх установчих документів, якими видалити з найменування ПАТ "Сбербанк" слово "СБЕРБАНК" та подати оновлений варіант установчих документів на реєстрацію до державного реєстратора протягом трьох днів після внесення таких змін;

зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 здійснити переделегування доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Ощадбанку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Ощадбанк є власником знака для товарів і послуг "СБЕРБАНК" за свідоцтвом України НОМЕР_1, зареєстрованого для послуг 36 класу МКТП, при цьому торговельні марки за свідоцтвами України НОМЕР_2, НОМЕР_3, № НОМЕР_4 та за міжнародними реєстраціями НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, які належать Сбербанку є схожими до ступеня змішування із торговельною маркою позивача і зареєстровані для споріднених товарів і послуг.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 в мережі Інтернет здійснюється делегування доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_1, яке є схожим до ступеня змішування із торговельною маркою позивача, а на сайті, який за ним закріплено, пропонуються фінансові послуги Сбербанком.

Крім того, в 2015 році Сбербанк змінив своє найменування з публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" на ПАТ "Сбербанк", яке не має розрізняльної здатності із позначенням "Сбербанк", яке належне позивачу.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з частиною першою статті 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач подано до господарського суду клопотання про забезпечення позову шляхом:

заборони Сбербанку передавати повністю або частково виключні майнові права інтелектуальної власності на знаки для товарів і послуг за свідоцтвами України НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4 іншим особам або ж відмовлятися від наведених свідоцтв; вчиняти будь-які дії з переделегування доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь будь-яких інших осіб, а також вчиняти будь-які інші дії щодо внесення змін або записів до сервісу "Whois" стосовно доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_1, в тому числі змінювати реєстратора, відмовлятися від доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_1 або видаляти вказане доменне ім'я;

заборони Службі вносити зміни до Державного реєстру свідоцтв України стосовно власника та статусу знаків для товарів і послуг за свідоцтвами України НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4 і здійснювати публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність";

заборони фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 вчиняти дії з переделегування доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь будь-яких осіб, а також вчиняти інші дії щодо внесення змін до бази "Whois" стосовно будь-яких даних реєстранта/власника доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_1, особи реєстратора доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_1, а також припиняти (скасовувати) делегування вказаного доменного імені.

В обґрунтування заявленого клопотання Ощадбанк стверджує, що Сбербанк може передати виключні майнові права на знаки для товарів і послуг за свідоцтвами України НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4, що призведе не тільки до необхідності залучення до участі у справі нових учасників процесу та порушення розумних строків розгляду даної справи, а й стане причиною виникнення інших судових справ щодо свідоцтв України НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4. В разі відмови Сбербанку повністю чи частково від свідоцтв України НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ніхто інший, крім колишнього власника свідоцтв, не має права на повторну реєстрацію знака протягом трьох років після припинення його дії, що зробить також неможливим виконання рішення суду в разі його задоволення. Власник/реєстрант доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_1 може у будь-який час звернутися до ФОП ОСОБА_6 із заявою стосовно здійснення переделегування (передання права власності) доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_1, яке є предметом судового спору, будь-яким третім особам (в тому числі і іноземним) та внести будь-які зміни чи записи до бази даних стосовно вказаного доменного імені та/або змінити його реєстратора, що унеможливить в подальшому виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 7 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що власник свідоцтва може передавати будь-якій особі право власності на знак повністю або відносно частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг, на підставі договору. Передача права власності на знак не допускається, якщо вона може стати причиною введення в оману споживача щодо товару і послуги або щодо особи, яка виготовляє товар чи надає послугу.

Відповідно до пункту 2 статті 1114 Цивільного кодексу України факт передання виключних майнових прав інтелектуальної власності, які відповідно до цього Кодексу або іншого закону є чинними після їх державної реєстрації, підлягає державній реєстрації.

Разом з тим, пунктом 2.2 Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 10.10.2002 № 10, встановлено, що реєстр містить такі відомості із зазначенням міжнародних цифрових кодів для ідентифікації бібліографічних даних відповідно до стандарту Всесвітньої організації інтелектуальної власності, зокрема, ім'я або повне найменування та адресу власника (власників) свідоцтва.

У процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості, зокрема, щодо зміни, пов'язаної зі зміною особи власника (власників) свідоцтва (пункт 2.3 вказаного Положення).

Разом з тим, відповідно до пункту 1 статті 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" власник свідоцтва в будь-який час може відмовитися від нього повністю або частково на підставі заяви, поданої до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності. Зазначена відмова набирає чинності від дати публікації відомостей про це в офіційному бюлетені Установи.

Статтею 22 Закону встановлено, що ніхто інший, крім колишнього власника свідоцтва, не має права на повторну реєстрацію знака протягом трьох років після припинення дії свідоцтва згідно із пунктами 1 - 3 статті 18 цього Закону.

Отже, в силу об'єктивних обставин існує імовірність передачі Сбербанком прав на знаки для товарів і послуг за свідоцтвами України НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4 або ж відмова від цих свідоцтв, що призведе до необхідності залучення до участі у справі осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення даного спору, неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову в зв'язку із наявністю нових власників торговельної марки або відсутністю будь-якого власника, а також може зумовити необхідність звернення позивача з іншими позовами для захисту його порушених прав.

Тобто, за обґрунтованим висновком суду першої інстанції, вказані вище обставини свідчить про можливість у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Сбербанку та Службі вчиняти певні дії щодо статусу знаків для товарів і послуг, які є предметом спору у даній справі.

Пунктом 2 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом.

Процедура делегування доменних імен у географічному домені .UA встановлюється Регламентом особливостей реєстрації приватних доменних імен другого рівня в домені .UA, розробленим спільно товариством з обмеженою відповідальністю "Хостмайстер", адміністраторами публічних доменів та реєстраторами 01.04.2014, а також Регламентом публічного домену, розробленим спільно товариством з обмеженою відповідальністю "Хостмайстер", адміністраторами публічних доменів та реєстраторами 01.11.2013.

Підпунктами 7.3.3 та 7.3.4 пункту 7.3 Регламенту публічного домену, встановлено, що в будь-який час за запитом реєстранта певного доменного імені може змінюватись інформація про реєстранта доменного імені, а сам домен може бути переданий в адміністрування іншому реєстратору. У випадку, якщо особи, які направляють такі запити є такі особи, які відповідають записам про домен, то процедура внесення таких змін відбувається протягом одного дня, а в багатьох випадках і протягом кількох годин.

Відповідно до підпункту 7.2.1 пункту 7.2 Регламенту публічного домену запис про контакт створюється Реєстром за заявкою від Реєстратора.

Підпунктом 7.2.3 пункту 7.2 та функціональною схемою Регламенту передбачено, що зміна інформації про доменне ім'я (контакти доменного імені) проводиться за заявкою від реєстранта до реєстратора доменного імені.

Абзацом дев'ятим підпункту 7.3.3 пункту 7.3 Регламенту публічного домену передбачено, що зміна інформації про доменне ім'я не проводиться, якщо в доменному об'єкті встановлений статус, що забороняє зміни доменного об'єкту.

Відповідно до пункту 3.3 Регламенту особливостей реєстрації приватних доменних імен другого рівня в домені .UA приватні доменні імена другого рівня в домені .UA делегуються виключно у разі, якщо відповідне доменне ім`я повністю, або його компонент другого рівня (до знака ".", але не включаючи цей знак), за написанням співпадає із знаком, права на використання якого на території України належать відповідному реєстранту.

Отже, невжиття зазначених позивачем заходів до забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі переделегування Сбербанком доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь третіх осіб, вчинення будь-яких інших дій щодо вказаного доменного імені.

Тобто, такі дії власника доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_1 можуть призвести до зміни чи збільшення кола осіб, які порушують права позивача, що в свою чергу ускладнить розгляд даної справи через необхідність залучення таких осіб до розгляду справи або унеможливить виконання рішення суду, у зв'язку зі зміною чи збільшенням боржників у виконавчому провадженні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обрані Ощадбанком заходи до забезпечення позову співвідносяться з предметом позову, а отже існує конкретний зв'язок між заходами до забезпечення позову і предметом позову, а тому вжиті судом заходи до забезпечення позову спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримавшись вимог матеріального та процесуального права прийняв законне та обґрунтоване судове рішення про забезпечення позову у даній справі відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апелянтом не надано будь-яких доказів в обґрунтування доводів апеляційної скарги та на підтвердження порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 27.01.2016 у даній справі відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнята з правильним застосуванням норм процесуального права, підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2016 у справі № 910/570/16 залишити без змін.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.М. Остапенко

Т.І. Разіна