ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.02.16р. Справа № 904/120/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК УКРОПТТОРГ", м. Дніпропетровськ

про стягнення 3 892 129,87 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (дов. б/№ від 20.06.2014 )

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Катеринославхліб звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „ТПК УКРОПТТОРГ про стягнення заборгованості за договором поставки № 104-09/2014 від 01.09.2014 у розмірі 3 892 129,87 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором поставки № 104-09/2014 від 01.09.2014, в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 25.01.2016.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 25.01.2016 на 08.02.2016.

04.02.2016 представник відповідача подав заяву про визнання позову, в якій просить суд задовольнити позовні вимоги позивач у повному обсязі.

Розгляд справи відкладався з 08.02.2016 на 22.02.2016.

Відповідач відзив на позов не надав, у судові засідання, призначені для розгляду справи, явку свого повноважного представника не забезпечив. 04.02.2016 надіслав заяву, в якій просить суд розглядати справу за відсутності його представника.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 22.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю „Катеринославхліб (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „ТПК УКРОПТТОРГ (покупець) було укладено договір поставки № 104-09/2014 (а.с.10).

Відповідно до пункту 1.1 договору, постачальник зобовязаний передати в обумовлений в даному договорі строк у власність покупцю товар, а покупець зобовязаний прийняти товар та оплатити його.

Згідно з пунктом 2.1 договору, ціна, найменування, асортимент товару, що поставляється вказується у видаткових товарних накладних, які є невідємною частиною даного договору.

На виконання умов договору, позивач поставив товар відповідачу на загальну суму 3 892 129,87 грн., що підтверджується видатковими накладними (т.1 а.с.141-250, т.2 а.с.1-250, т.3 а.с.1-250, т.4 а.с.1-250, т.5 а.с.1-200).

Пунктом 4.4 договору встановлено, що покупець зобовязаний здійснити оплату за поставлений товар протягом 120 банківських (операційних) днів з дати поставки товару.

Відповідачем суму заборгованості у розмірі 3 892 129,87 грн. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 4.4 договору, строк оплати поставленого товару за видатковими накладними є таким, що настав.

Частиною 5 статті 78 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3 892 129,87 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволені позову судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 85, 115 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ТПК УКРОПТТОРГ (49061, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 18, кім. 3; ідентифікаційний код 38598544) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Катеринославхліб (49034, м. Дніпропетровськ, вул. Маршала Малиновського, 78; ідентифікаційний код 35680054) 3 892 129,87 грн. основний борг, 58 381,95 грн. судовий збір, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 25.02.2016.

Суддя ОСОБА_2