ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.02.16р. Справа № 904/171/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест", м.Дніпропетровськ

до Компанії "Hanseatic Metals OU", Tallinn city, Estonia

про стягнення 429 685,00 доларів США, що еквівалентно 10 097 597,50 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Шевцова В.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю № 007 від 01.02.16р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду від 14.01.16р. порушено провадження у справі № 904/171/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" (далі - позивач) до Компанії "Hanseatic Metals OU" (далі - відповідач) про стягнення 429 685,00 доларів США, що еквівалентно 10 097 597,50 грн. Справу призначено до розгляду на 16.02.16р.

16.02.16р. у судовому засіданні повноважний представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, повноважний представник позивача надав для огляду суду всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір, а для долучення до матеріалів справи витребувані судом документи.

В свою чергу, повноважний представник відповідача у судове засідання не з'явився, але 11.02.16р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі. Крім того, до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд даної справи без участі повноважного представника відповідача.

Враховуючи зазначене, господарський суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 16.02.16р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані документи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.06.15р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір поставки № SW-1506 (далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого, позивач зобов'язується поставити протягом терміну дії цього Договору, а відповідач прийняти та оплатити колісну продукцію для залізничного рухомого складу (далі - продукція), у відповідності зі специфікаціями, які є невід'ємною частиною цього Договору.

За приписами п. 1.3. Договору продукція поставляється партіями. Найменування, асортимент, кількість, ціна і терміни поставки продукції в кожній партії вказуються в Специфікаціях, що є невід'ємною частиною Договору.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що поставка продукції здійснюється залізничним або автомобільним транспортом за реквізитами, вказаними у Специфікаціях до цього договору або додаткових письмових вказівок відповідача на умовах - СРТ відповідно до правил «Інкотермс - 2010».

Відповідно до п. 3.6. Договору продукція поставляється в терміни, зазначені в специфікаціях. Датою поставки є дата митної декларації прибуття на Азербайджанську станцію (митний термінал), передбачену (-ий) у Специфікаціях до цього договору, по базису СРТ (Інкотермс 2010).

Постачання продукції за цим договором здійснюється на територію Азербайджанської Республіки (п. 3.7. Договору)

Згідно з п. 3.9. Договору позивач зобов'язується відвантажити відповідачу готову партію продукції протягом 45 календарних днів з моменту отримання від відповідача офіційної заявки. Датою відвантаження продукції вважається дата оформлення митної декларації.

Як зазначено у п. 4.1. Договору, валютою договору є долар США.

Загальна сума за договором складається із суми вартості продукції, що поставляється за Специфікаціями, які є невід'ємними частинами цього договору (п. 4.4. Договору).

У п. 4.5. Договору зазначено про те, якщо інше не погоджено сторонами у Специфікації, оплата кожної партії продукції здійснюється наступним чином: відповідач зобов'язується здійснити розрахунок з позивачем за товар протягом 75 календарних днів з дати оформлення ЕТД.

Положеннями п. 4.6. Договору передбачено, що датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача, зазначений у п. 12 цього договору.

Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.15р., а в частині виконання зобов'язань - до їх повного виконання (п. 6.1. Договору).

Пунктом 8.3. Договору, з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 28.08.15р. до Договору, сторони погодили, що будь-який спір, що виникає за цим Договором або у зв'язку з ним, підлягає передачі на розгляд до господарського суду Дніпропетровської області за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України. Правом, регулюючим цей Контракт, є матеріальне і процесуальне право України.

Додатковими угодами № 2 від 01.12.215р. та № 3 від 14.12.15р. сторони узгодили, що оплата за Договором може здійснюватись наступними компаніями ZAUBER HOLDINGS LIMITED та ROMART LIMITED за реквізитами вказаними в додаткових угодах.

Відповідно до Специфікації № 1 від 15.06.15р., укладеної між позивачем та відповідачем до Договору, позивач зобов'язується поставити відповідачу: Колеса суцільнокатані О957 мм, маточина 175 мм, сталь 2, ГОСТ 10791-2011 з конструкцією по рис. А1 і кресленням КР-0087-11. Кількість 489 шт., ціна за одиницю - 1 165,00 доларів США, на загальну суму 569 685,00 доларів США. Умови поставки: СРТ - СРТ (станція Баладжари Азербайджанської залізниці, ЗАТ "Азербайджанські залізниці") відповідно до правил «Інкотермс - 2010». Період поставки: червень 2015 року. Вантажовідправник: ПАТ "ІНТЕРПАЙП НТЗ", м. Дніпропетровськ, вул. Столєтова 21, код відправника 3137, ст. Нижньодніпровськ, Придніпровської з/д, код станції 450605. Вантажоотримувач: ЗАТ "Азербайджанські залізниці", (9060091), АЗ1010, м. Баку, вул. Д. Алієвої 230, Азербайджанська Республіка. Станція отримання: Баладжари Азербайджанської залізниці, код станції 546808. Дата поставки: визначається по даті оформлення ЕТД.

Як зазначає позивач, на виконання зобов'язань, взятих на себе за вищезазначеним Договором, позивач поставив відповідачу продукцію у загальній кількості 489 шт., на загальну суму 569 685,00 доларів США, згідно наступних ЕТД (електронна митна декларація) та СМГС (Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення):

- ЕТД № 110120000/2015/407745 у кількості 326 шт. на загальну суму 379 790,00 дол. США, дата оформлення ЕТД - 24.06.15р., СМГС № 47439062;

- ЕТД № 110120000/2015/407746 у кількості 163 шт. на загальну суму 189 895,00 дол. США, дата оформлення ЕТД - 24.06.15р., СМГС № 47439039, № 47438965.

Під час митного оформлення позивачем було надано товаросупроводжувальні документи:

- рахунки: № 1506-1, 1506-2 від 23.06.15р.;

- ЕТД: № 110120000/2015/407745, № 110120000/2015/407746;

- накладні: № 47439039, № 47438965, № 47439062;

- сертифікати якості №№ 308, 309, 310 від 22.06.15р.;

- сертифікат походження товару №№ 174308, 174309 від 23.06.15р.

Позивач зауважує, що відповідач повинен був розрахуватися за поставлену продукцію до 07.09.15р.

З метою досудового врегулювання спору, позивач направив відповідачеві претензію № 141 від 21.09.15р. про сплату заборгованості за поставлений товар в сумі 569 685,00 доларів США.

Відповідач надав позивачу відповідь від 19.10.15р., якою відповідач визнав обґрунтованими вимоги позивача щодо наявності заборгованості за поставлений товар в сумі 569 685,00 доларів США та вказав на неможливість, на даний час, виконання своїх зобов'язань за Договором у частині оплати поставленої продукції, просив не нараховувати штрафних санкцій передбачених Договором, а також зазначив, що сплатить дану суму частинами до кінця 2015 року.

Так, 18.12.15р. та 25.12.15р. за Договором частково оплачена вартість поставленого товару на суму 40 000,00 доларів США та 100 000,00 доларів США відповідно.

Як вказує позивач, на дату подачі позовної заяви минули строки оплати, передбачені Договором, однак відповідач так і не розрахувався з позивачем у повному обсязі за поставлену продукцію.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 429 685,00 доларів США.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному Договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач наведених позивачем обставин не спростував, а навпаки підтвердив та визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічна норма міститься у ст. 712 Цивільного кодексу України відповідно до якої, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 266 Господарського кодексу України передбачено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ст. 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. ст. 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши оригінали наданих позивачем до господарського суду документів у розумінні ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв їх як належні докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним Договором. Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання відповідачем умов Договору, відповідачем господарському суду надано не було.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, умови Договору та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та визнаними відповідачем, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки заборгованість підтверджується матеріалами справи, а зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в установлений строк.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9 постанови від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", роз'яснив, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. по справі № 904/9428/13, недотримання якої стало підставою скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 629, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 265, 266 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Company "Hanseatic Metals OU" (Reg.nr: 12862860, Address: Keemia tn 4, Kristiine district, Tallinn city, Harju county, 10616, Estonia, Bank: Swedbank AS Account: 33 IBAN: EE63 1100 2210 5726 4333 SWIFT/ BIC: HABAEE2X) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" (49005, Україна, м. Дніпропетровськ, вул.Обручева 17, , ІПН 33, валютний рахунок Веnеfiсіаrу bаnk: РUВLIС JОINТ SТОСК СОМРАNY "FІRSТ UKRAINIAN INTERNATIONAL BANK" Address: 4, Andriivska Str., Куіv, 04070, Ukrаіnе SWIFT: FUIBUA2X, Correspondent bank: DEUTSCHE BANK TRUST COMPANY AMERICAS Address: 60Wall Street, 10005 NY, New York, USA SWIFT: BKTR US 33) заборгованість в сумі 429 685,00 (чотириста двадцять дев'ять тисяч шістсот вісімдесят п'ять доларів США 00 центів), витрати по сплаті судового збору у розмірі 151 463,96 грн. (сто п'ятдесят одна тисяча чотириста шістдесят три грн. 96 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 18.02.16р.

Суддя ОСОБА_2