ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р. Справа №914/2858/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Бонк Т. Б.

суддів Бойко С.М.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання І. В.Федорович

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача Франків Л-О.І. (пред-к за довіреністю)

від відповідача не зявився

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз в інтересах філії Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз №5665/6 від 17.11.2015

на рішення господарського суду Львівської області від 19.10.2015 р.(суддя Крупник Р. В.)

у справі № 914/2858/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз в інтересах філії Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз, м. Львів

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Лев, м. Львів

про зобовязання провести коригування вартості робіт на суму 41 697,60 грн. в сторону її зменшення та про стягнення 41 697,60 грн. збитків

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 19.10.2015 року у справі № 914/2858/15 у задоволені позову Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз в інтересах філії Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Лев про зобовязання провести коригування вартості робіт на суму 41 697,60 в сторону її зменшення та про стягнення 41 697,60 грн. збитків відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не доведено порушення відповідачем умов договору про надання послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію, відтак, не доведено і наявності складу цивільного правопорушення. Посилання позивача на висновки Держфінінспекції у Львівській області, як на підставу для задоволення позовних вимог є неправомірними, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

В апеляційній скарзі скаржник просить рішення місцевого господарського суду скасувати, посилаючись на те, що при прийнятті вказаного рішення судом не було враховано положення Закону України Про основні засади здійснення державного контролю в Україні. Крім того зазначає, що законні вимоги службових осіб органу державного контролю є обовязковими для виконання службовими особами обєктів, що контролюються.

В судове засідання відповідач не забезпечив явки свого уповноваженого представника, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Апеляційний господарський суд, враховуючи думку присутнього представника позивача, те, що явка представників сторін не визнавалася обовязковою, що участь представників сторін в судовому засіданні є правом, а не обовязком сторін, та відсутність інших процесуальних перешкод, вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що за результатами проведення конкурсних торгів на закупівлю послуг систем безпеки 25.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз в інтересах філії Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз (замовник) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Лев (виконавець) був укладений договір № НОМЕР_1 про надання послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію (далі Договір), за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання обовязків по наданню послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєктах УМГ Львівтрансгаз ПАТ Укртрансгаз: КС Камянка-Бузька, що знаходиться за адресою: вул. Перемоги, 20, м. Камянка-Бузька, Камянка-Бузького р-ну, Львівської область.; КС Сокаль, що знаходиться за адресою: с. Волиця, Сокальського р-ну, Львівської область.; КС Ковель, що знаходиться за адресою: с. Дубове, Ковельського р-ну, Волинської область, адмінбудинок, що знаходиться за адресою: вул. Левицького, 7, м. Ковель, Волинської область, а замовник зобовязався в порядку та на умовах визначених цим Договором, прийняти та оплатити вищезазначені послуги.

Під послугами, які за цим Договором виконавець зобовязується надати замовнику, слід розуміти: обслуговування та реагування на спрацювання системи тривожної сигналізації на обєкті (п. 3.1. Договору).

Пунктом 4.2. Договору визначено, що оплата послуги з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєкті проводиться щомісячно згідно рахунку, протягом 180 календарних днів після підписання акту про надання послуг.

Строк надання послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєкті: з 01.12.2013 року по 30.11.2014 року (п. 6.1 Договору).

Строк дії даного Договору в частині надання послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєкті - з 01 грудня 2013 року по 30 листопада 2014 року; в частині розрахунків до повного виконання сторонами зобовязань визначених цим Договором (п.7.1 Договору).

Відповідно до п.9.6 Договору у випадку невиконання або неналежного виконання однією із Сторін інших зобовязань за цим Договором, винна Сторона відшкодовує іншій стороні збитки, включаючи втрачену вигоду.

Додатками до Договору, які підписані обома сторонами, є дислокація обєктів, які охороняються ТОВ Лев; розрахунок вартості послуг охорони; інструкція про порядок приймання (здавання) під спостереження на пульт централізованого спостереження тривожної сигналізації на обєкті та дії при безпосередній загрозі нападу.

28.11.2014 року сторонами підписано додаткову угоду №1 про зміни і доповнення до договору від 25.10.2013 року №, якою викладено в новій редакції такі пункти: п.5 основного договору ціна договору, згідно якого ціна договору становить 87 206,40 грн., в т.ч. ПДВ у розмірі 145 34,40 грн., що є на 20% більша від початкової суми договору № від 25.10.2013 р.; п.6.1 договору строк надання послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєкті: з 01 грудня 2013р. до моменту проведення нової процедури закупівлі і підписання нової угоди (про що виконавця буде повідомлено замовником за пять робочих днів), але не пізніше 11 лютого 2015р. включно; та пункт 7.1 договору - строк дії договору викладено в редакції: строк дії даного договору в частині з надання послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєкті з 01 грудня 2013р. до моменту проведення нової процедури закупівлі і підписання нової угоди (про що виконавця буде повідомлено замовником за пять робочих днів), але не пізніше 11 лютого 2015р. включно; в частині розрахунків до повного виконання сторонами зобовязань визначених договором.

Крім того, в матеріалах справи міститься лист позивача № 237/31-09 від 26.01.2015 року, яким повідомлено відповідача про те що, у звязку із закінченням 11.02.2015 року о 24-00 год. договору № НОМЕР_1 послуги по цьому договору в подальшому не надавати.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору відповідачем надано, а позивачем прийнято та оплачено вартість послуг з охорони обумовлених обєктів, що підтверджується Актами прийому-здачі виконаних робіт за період з січня 2014 року по грудень 2014 року, які підписані представниками обох сторін та скріплені їхніми печатками.

Судом встановлено, що головним державним аудитором відділу операційного аудиту Держфінінспекції у Львівської області здійснено моніторинг господарської операції щодо закупівлі послуг систем безпеки в філії Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз, за результатами якого складено Довідку №7 від 18.02.2015 року, згідно якої моніторингу підлягав і договір № від 25.10.2013 року.

У вказаній довідці аудитором зазначено, що у вартість технічної охорони 1 поста (1,80 грн./год.) згідно наданих калькуляцій, включено витрати як по спостереженню (0,61 грн./год.), так і витрати по реагуванню (1,19 грн./год.). З 21 обєкту УМГ Львівтрансгаз, на яких згідно угод передбачено надання послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію, ТОВ Лев надавав такі послуги власними силами лише по 5 обєктах (КС Кам'янка-Бузька, КС Бібрка, КС Комарно, ГРС Холодновідка, автогараж). Згідно отриманої відповіді від ТОВ ЛЕВ, фактів реагування ТОВ Лев на тривожну сигналізацію по зазначених 5 обєктах УМГ Львівтрансгаз в період з грудня 2013р. по грудень 2014р. не було. Отже, виходячи з розміру витрат ТОВ Лев по реагуванню, які становлять 1,19 грн. за 1 год., УМГ Львівтрансгаз сплачено коштів в сумі 52 тис. грн. за послуги, які фактично ТОВ Лев не були надані. У довідці аудитором запропоновано позивачу, зокрема, звернутися до ТОВ Лев щодо повернення коштів, як таких, що були перераховані за послуги, які фактично не були надані.

До матеріалів справи долучено довідку Держфінінспекції у Львівській області № 16-35/1 від 21.01.2015 року про наслідки зустрічної звірки проведеної у ТОВ Лев щодо документального та фактичного підтвердження виду, обсягу якості операцій та розрахунків, зясування їх реальності та повноти відображення в обліку Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз ПАТ Укртансгаз за період з 25.10.2013 року по 14.01.2015 року. В результаті проведення зустрічної звірки встановлено, що виконавець послуг (ТОВ Лев) здійснював роботу на обєктах замовника (УМГ Львівтрансгаз) в режимі спостереження, а також, що вартість витрат виїзду наряду охорони на обєкти замовника включених ТОВ Лев до актів прийому наданих послуг, зокрема, за договором № склала 41 697,60 грн.

Головним державним аудитором Держфінінспекції у Львівській області складено Акт про відмову від підпису №16-35/1 від 06.02.2015 року , у якому зазначено, що директор ТОВ Лев ОСОБА_3 не підписав відповідні примірники довідки зустрічної звірки.

25.02.2015 року Держфінінспекція у Львівській області надіслала на адресу УМГ Львівтрансгаз лист №16-15/м/1162 про предявлення обовязкових до виконання вимог щодо усунення виявлених порушень законодавства.

03.03.2015 року позивач листом №949/31-01 звернувся до відповідача з проханням провести корегування вартості робіт з врахуванням висновків, викладених у довідці №7 від 18.02.2015 року та у довідці № 16-35/1 від 21.01.2015 року. Проте, дана вимога була залишена відповідачем без відповіді.

Отже, предметом позову є зобовязання провести коригування вартості робіт на суму 41 697,60 грн. в сторону її зменшення та стягнення 41 697,60 грн. збитків.

Разом з тим, звертаючись з позовом, позивач не посилається на норми права, як на підставу для задоволення своїх вимог. Крім того, позивачем і не зазначено які саме умови Договору порушені відповідачем, що є підставою для застосування правових наслідків у вигляді відшкодування збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли господарські відносини та зобовязання на підставі договору про надання послуг.

Стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 632 ЦК України зазначає, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Слід зазначити, що під час укладення договору № від 25.10.2013 року сторони на основі вільного волевиявлення погодили умови щодо надання послуг: під послугою, яку за цим договором виконавець зобовязується надати замовнику слід розуміти: обслуговування та реагування на спрацювання системи тривожної сигналізації на обєкті (п.3.1 договору); погоджено розрахунок вартості послуг (додаток №2 до договору); та порядок здійснення оплати.

Згідно даних додатку № 2 до Договору, одиниця вартості послуг-ціна визначена однією складовою послуги реагування і обслуговування і становить 1,80 грн. за годину.

У доповненні та поясненні до відзиву на позовну заяву, відповідач - ТОВ Лев зазначає, що державні закупівлі були відкритими, тому усі бажаючі мали змогу подавати свої пропозиції, а замовник відповідно вибрати найкращу цінову пропозицію.

З матеріалів справи вбачається, що цінова пропозиція ТОВ Лев щодо участі у торгах на закупівлю послуг систем безпеки на обєктах УМГ Львівтрансгаз ПАТ Укртрансгаз складає 1,80 грн. за годину надання послуг.

Судом встановлено, що за результатами проведення конкурсних торгів на закупівлю послуг систем безпеки договір було укладено також і з ТОВ Лев за його ціновою пропозицією.

Крім того, як вбачається з умов укладеного Договору в розрахунку вартості послуг не згадується про складові погодинної оплати (спостереження, реагування і обслуговування), фактичні витрати виконавця, а також про те, що розмір оплати якимось чином залежить від кількості виїздів чи інших методів або факторів роботи.

Відповідно до ст.204 ЦК України договір від 25.10.2013 року є правомірним, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про визнання Договору судом недійсним. Позивач виконав взяті на себе договірні зобов'язання в частині оплати вартості наданих відповідачем послуг, передбачених умовами договору, а відтак підстави проводити коригування вартості робіт в сторону зменшення відсутні.

Також, апеляційний суд зазначає, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів як спонукання відповідача провести коригування вартості робіт в сторону її зменшення не відповідає нормам ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України і не може бути належним засобом відновлення порушеного права, оскільки спрямоване на вчинення односторонніх дій відповідачем щодо обліку виконаних ним робіт. Неправильно обраний спосіб захисту є підставою для відмови в позові.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором (ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України).

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність всіх чотирьох умов відповідальності, а саме: - протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання;- наявність збитків;- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб;- вина боржника.

Згідно з ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Згідно з п. 50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 20.04.06 № 550, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав саме контролюючі органи мають право на порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Тобто, акт перевірки вказаного контролюючого органу може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб позивача у встановленому чинним законодавством порядку, зокрема при наявності правопорушення, а не для встановлення певного зобов'язання в межах господарсько-договірних відносин.

Отже, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на висновки перевірки, як на підставу для задоволення позовних вимог, є безпідставними, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не можуть впливати на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати. ( аналогічна правова позиція, викладена в постанові Вищого господарського суду від 18.08.15 у справі № 908/360/15-г).

Апеляційний суд вважає, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що обставини, встановлені органами фінансового контролю щодо завишення вартості послуг не є преюдиціальними в розумінні ст.35 ГПК України, а тому не є належними доказами у справі і не можуть братися судом до уваги.

Слід звернути увагу на те, що позивач без будь-яких зауважень прийняв послуги, які були надані відповідачем, на виконання умов Договору № від 25.10.2013 року, що підтверджується відповідними актами прийому-здачі наданих послуг.

Слід зазначити, оскільки сторонами у справі було укладено договір надання послуг, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як оплату належно виконаних за Договором робіт, то такі кошти набуто за наявності правової підстави Договору, і вони не можуть вважатися ні збитками, ані безпідставно набутим майном. (Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України у постанові від 22.01.2013 № 5006/18/13/2012).

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачем не доведено факту порушення відповідачем своїх зобовязань за договором, як наявність підстави для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з врахування всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстав для її скасування немає.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду Львівської області від 19.10.2015року, у справі №914/2858/15- залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз в інтересах філії Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз №5665/6 від 17.11.2015 без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 18.02.2016 року.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

Суддя С.М. Бойко

Суддя Г.Г.Якімець