РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2016Справа № 910/30309/15

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД» до державного підприємства «УКРШАХТГІДРОЗАХИСТ» про стягнення 28613,31 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: Лукяненко О.В. (довіреність від 08.12.2015 № 1-7-409),

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2015 року до Господарського суду міста Києва звернулося ТОВ «ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД» з позовом до ДП «УКРШАХТГІДРОЗАХИСТ» про стягнення 28613,31 грн, з яких: 17797,50 грн - основна заборгованість; 922,99 грн - 3 % річних та 9892,82 грн - втрат від інфляцій.

Позов мотивований порушенням відповідачем грошового зобов'язання за договором закупівлі товарів (продуктів нафтопереробки рідких) за державні кошти від 03.02.2014 № 03239/14-Б/Л/54-14.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2015 прийнято позов ТОВ «ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД» до розгляду та порушено провадження у справі № 910/30309/15.

Відповідач, скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, подав 25 січня 2016 року до суду відзив, яким позовні вимоги відхилив повністю. Свою позицію відповідач мотивує тим, що порушення грошового зобов'язання за вказаним договором відбулося внаслідок дії непереборної сили, яка полягає у тому, що адресою місцезнаходження позивача є м. Донецьк, на території якого здійснюється антитерористична операція на підставі Указу Президента України від 13.04.2014, а постановою Правління НБУ від 06.08.2014 № 466 зупинено здійснення усіх видів фінансових операцій на зазначеній території. Отже, відповідач вважає, що наведені обставини виключають його вину в порушенні господарського зобов'язання. Також відповідач вважає розрахунок позивача в частині інфляційних нарахувань є невірним, оскільки безпідставно позивачем включно до періоду прострочення вересень 2014 року, у якому відбулося часткова оплата товару.

Також у судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову з підстав відсутності акту, передбаченого п. 1.7 договору.

05 та 12 лютого 2016 року до господарського суду надійшли клопотання позивача, у яких останній зазначив, що позов підтримує повністю та просить суд розглядати справу за відсутності його представника.

Також до своїх клопотань позивач додав письмові пояснення, у яких зазначив, що у розрахунку позовних вимог, доданого до позову, помилково зазначено видаткові накладні № ВТ169810 та № ВТ181069. Розрахунок з вірними видатковими накладними було подано до суду на виконання відповідної ухвали.

У судовому засіданні 15 лютого 2015 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши повноважних представника відповідача, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке.

Між ТОВ «ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД», як постачальником, та ДП «УКРШАХТГІДРОЗАХИСТ», як покупцем, укладено договір закупівлі товарів (продуктів нафтопереробки рідких) за державні кошти від 03.02.2014 № 03239/14-Б/Л/54-14 (далі - договір), згідно з предметом якого постачальник зобов'язується у 2014 році поставити покупцеві товари, зазначені в документації конкурсних торгів, а покупець - прийняти та оплатити такі товари (п. 1.1 договору).

Сторони домовилися про те, що момент переходу права власності на паливо (факт його продажу), який настає при передачі палива, документально підтверджується видатковою накладеною, оформленою між покупцем і продавцем, заповненою відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Учасник видає покупцеві (представнику покупця) талони в момент видачі видаткової накладеної, інформація про видані талони вказується в цій видатковій накладній (п. 1.6 договору).

У відповідності до п. 4.1 договору ціни на паливо, а також його кількість вказуються постачальником у видатковій накладній на паливо. Покупець здійснює оплату палива в строк не пізніше 30 календарних днів з дати підписання видаткової накладної на паливо (дата підписання збігається з датою її формування). У вартість палива входять вартість послуг зберігання (звичайний термін зберігання, зберігання понад звичайний термін), а також інших витрат постачальника, пов'язаних із зберіганням і відпуском палива покупцеві по талонах.

Форма розрахунків: безготівкове перерахування грошових коштів на рахунок постачальника відповідно до законодавства про безготівкові розрахунки в Україні, визначеного уповноваженим органом, у тому числі Національним банком України (п. 4.2 договору).

Згідно з п. 10.1 договору, цей договір набирає чинності з 03 лютого і діє до 31 грудня 2014 року, а в частині грошових зобов'язань до повного виконання.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 ЦК України).

Виходячи із змісту правовідносин сторін, які ґрунтуються на договорі, вони є відносинами з поставки, а тому їх права і обов'язки визначаються, зокрема, положеннями глави 54 Цивільного кодексу України.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частини 1, 2 ст. 712 ЦК України).

Судом встановлено, що позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар загальною вартістю 89332,50 грн. Вказана фактична обставина підтверджуються такими видатковими накладними: від 03.02.2014 № ВТ00158008, від 13.03.2014 № ВТ00162916, від 07.05.2014 № ВТ00169817 та від 06.10.2014 № ВТ00181072, які підписані з боку відповідача його особою, уповноваженою на отримання товарно-матеріальних цінностей довіреностями від 24.02.2014 № 26, від 07.05.2014 № 54 та від 02.10.2014 № 85. Вказані первинні бухгалтерські документи та довіреності містяться у матеріалах справи у вигляді засвідчених копій.

Спір між сторонами справи, як стверджує позивач, виник внаслідок порушення відповідачем грошового зобов'язання за договором, останній у встановлений п. 4.1 договору вартість отриманого товару у повному обсязі не оплатив, що стало наслідком виникнення у покупця перед постачальником заборгованості в розмірі 17797,50 грн та звернення позивача до господарського суду з позовом у даній справі.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд зазначає таке.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України унормовано, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З наведених норм матеріального права та умов договору вбачається, що відповідач був зобов'язаний оплатити отриманий товар у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дати підписання відповідної видаткової накладної.

Суд відзначає, що жодного доказу, який би підтверджував факт належного виконання відповідачем умов договору, матеріали справи не містять.

При цьому суд зазначає, що розмір заборгованості також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, здійсненого сторонами договору станом на 30 вересня 2015 року. Даний акт підписано сторонами і скріплено відбитками їх печаток, та засвідчена його копія міститься у матеріалах справи.

Щодо доводів відповідача, наведених у відзиві, суд зазначає таке.

У пункті 8.1 договору сторонами встановлено, що останні звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Відповідно до п. 8.2 договору сторона, що не може виконувати зобов'язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 5 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Згідно з п. 8.5 договору сторони погодилися, що у разі виникнення форс-мажорних обставин (дії непереборної сили, яка не залежить від волі сторін) сторони звільняються від виконання своїх зобов'язань на час дії таких обставин. Належним доказом настання форс-мажорних обставин є документ, виданий Торгово-промисловою палатою України або її регіональним відділенням.

За змістом статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), які мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, тоді як інші документи не можуть вважатися доказами наявності таких обставин. Наведена правова позиція викладена у п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Враховуючи наведене суд зазначає, що відповідачем не надано суду доказів виконання ним умов, встановлених у п. 8.2 договору та не підтверджено відповідним сертифікатом ТПП України про настання обставин непереборної сили, а тому доводи відповідача щодо звільнення його від відповідальності судом відхиляються.

Крім того, судом встановлено, що 30 грудня 2015 року позивачем змінено своє місцезнаходження на таку адресу: 69091, Запорізька область, місто Запоріжжя, Орджонікідзевський район, бульвар Шевченка, будинок 71-А, кімната 901. Наведене підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наявного у матеріалах справи.

Також судом встановлено, що позивач має поточний рахунок, відкритий у банківській установі публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», про що свідчить лист відділення вказаного банку «РЦ ЦЕНТРАЛЬНИЙ» від 08.12.2015 № ZAP-52/1463.

Щодо заперечень відповідача з посиланням на п. 1.7 договору, у якому передбачено, зокрема, що після закінчення кожного календарного місяця, на 5-1 робочий день місяця, наступного за звітним, постачальник формує для покупця акт видачі палива зі зберігання, де вказується найменування і кількість палива, виданого зі зберігання за пред'явленими талонами, та який постачальник (його представник) зобов'язаний підписати, суд зазначає таке.

Виходячи з умов, встановлених сторонами спору у п. 4.1 договору, обов'язок оплати відповідачем поставленого позивачем товару жодним чином не поставлено в залежність від акту, передбаченого п. 1.7 договору, а тому такі доводи відповідача судом відхиляються як безпідставні і необґрунтовані.

Таким чином, суд не вбачає жодних обставин, як б позбавляли відповідача можливості виконати свої грошові зобов'язання за договором.

За приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 34 ГПК).

Підсумовуючи сукупність встановлених вище фактичних обставин і норм права, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла внаслідок часткової оплати товару, підлягає задоволенню повністю в сумі 17797,50 грн, оскільки позов в цій частині позивачем належним чином доведено, документально підтверджено, і в той же час відповідачем в порядку, встановленому статтями 33, 36 ГПК України, не спростовано.

З огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за договором (ст. 610 ЦК України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 ЦК України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Як зазначалося вище, позивачем також заявлені позовні вимоги про застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи, що у правовідносинах сторін має місце допущене відповідачем порушення грошового зобов'язання, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, є правомірними та підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які судом перевірено і визнано вірними в частині суми 3 % річних.

Щодо позовної вимоги про стягнення втрат від інфляції суд зазначає, що за розрахунками суду розмір вказаної вимоги є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Пункт 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України дає господарському суду право, при прийнятті рішення, виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони. Проте, відповідного клопотання позивачем, як заінтересованою особою, суду не надано, а тому, вимога про стягнення з відповідача вказаних втрат задовольняється судом у заявленому позивачем розмірі, тобто в сумі 9892,82 грн, а 3 % річних в сумі 922,99 грн.

Відносно заперечень відповідача проти розрахунку нарахувань інфляції суд зазначає таке.

Як свідчить виписка з поточного рахунку позивача, остання оплата палива, поставленого позивачем на підставі договору та за вказаними вище видатковими накладними, була здійснена відповідачем 18 вересня 2014 року на суму 42255,00 грн.

Враховуючи дату оплати (18 вересня 2014 року) та Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, суд дійшов висновку про обґрунтованість нарахування інфляції на суму заборгованості, яка існувала у вересні 2014 року, а отже, доводи відповідача судом відхиляються як безпідставні і необґрунтовані.

Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, за приписами ч. 5 ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33-34, 43-44, 49 статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства «УКРШАХТГІДРОЗАХИСТ» (03680, м. Київ, провулок Приладний, буд. 2-А; ідентифікаційний код 32442405) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД» (69091, Запорізька обл., м. Запоріжжя, Орджонікідзевський район, бульвар Шевченка, буд. 71-А, кімната 901; ідентифікаційний код 24316073) основну заборгованість в сумі 17797,50 (сімнадцять тисяч сімсот дев'яносто сім) грн 50 коп.; три проценти річних в сумі 922,99 (дев'ятсот двадцять дві) грн 99 коп.; втрати від інфляцій в сумі 9892,82 (дев'ять тисяч вісімсот дев'яносто дві) грн 82 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19 лютого 2016 року.

Суддя Я.А. Карабань