ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.02.16р. Справа № 904/494/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пайпсістем", м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості

За зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пайпсістем", м. Дніпропетровськ

про визнання договору припиненим

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача (відповідач за зустрічним позовом): Федорова Г.В., дов. № 32-2016 від 28.01.2016 року, представник;

від відповідача (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_3 дов. № 98 від 01.02.2016 року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пайпсістем» звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення боргу в сумі 125832,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконання відповідачем умов договору № 210415 від 03.06.2014 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

Відповідач відзив на позов не надав, але в судовому засіданні проти позову заперечував.

10.02.2015 року до господарського суду надійшла зустрічна позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання припиненим договору поруки № 210415 від 03.06.2014 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пайпсістем» та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1.

Ухвалою господарського суду від 12.02.2016року зустрічний фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

В обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом позивач посилається на те, що відповідачем за зустрічним позовом пропущено шестимісячний строк для звернення з вимогами до поручителя в зв'язку з чим договір поруки підлягає припиненню на підставі ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України.

Відповідач з зустрічним позовом не погоджується з тих підстав, що договір поруки від 03.06.2014 року та договір від 21.04.2014 року не мають визначеного строку дії в зв'язку з чим застосування ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України є невірним.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу представниками сторін не заявлялось.

У судовому засіданні 16.02.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.04.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пайпсістем» (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гіансар Трейд» укладено договір № 210414 (далі - договір 1).

Відповідно до п. 1.1 договору 1 продавець зобов'язався передати у власність покупця товар, найменування, кількість, термін передачі та ціна товару визначаються у специфікації, що є невід'ємною частиною цього договору, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість у порядку і в терміни, визначені у специфікації.

На кожну поставку, здійснювану в рамках даного договору, готується окрема специфікація (п. 1.2 договору 1).

Відповідно до п. 3.3 договору 1 розрахунки за товар, поставлений відповідно до умов цього договору, здійснюються шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок продавця.

За приписами п. 4.1 Договору 1 термін поставки товару вказується у специфікації.

Пунктом 4.6 договору 1 передбачено, що датою передачі товару вважається дата підписання покупцем (його представником) і продавцем накладної на товар.

Договір 1 набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами зобов'язань за договором (п. 9.1 договору 1).

На виконання умов договору 1 та специфікації № 1 від 29.05.2014 року, яка є додатком до договору 1, ТОВ «Гіансар Трейд» поставлено на адресу позивача товар на загальну суму 7 012 305,60 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000589 від 29.05.2014 року на суму 7 012 305,60 грн., товарно-транспортною накладною № 2905/1 від 29.05.2014 року, довіреністю № 757 від 29.05.2014 року, податковою накладною № 241 від 29.05.2014 року.

03.11.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гіансар Трейд» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тай-Пан» (новий кредитор) укладено договір № 031114 про відступлення права вимоги (далі - договір 2).

Відповідно до п. 1.1 договору 2 первісний кредитор передав новому кредитору, а новий кредитор прийняв право вимоги, що належить первісному кредитору, і стає кредитором у зобов'язанні, що виникає з договору поставки продукції № 210414 від 21 квітня 2014 року, укладеним між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пайпсістем».

Відповідно до п. 1.2 договору 2 новий кредитор одержав право замість первісного кредитора вимагати від позивача - ТОВ «Пайпсістем» сплати грошових коштів за договором 1 за поставлений товар перед первісним кредитором в сумі 7012305,60 грн. шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок.

Відступлення права вимоги первісним кредитором новому кредитору за цим договором відбувається за номінальною вартістю без компенсації (п. 2.1 договору 2).

Пунктом 5.1 договору 2 сторони погодили строк дії договору та момент набрання ним чинності.

03.11.2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Пайпсістем» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гіансар Трейд» укладено додаткову угоду № 1 до договору № 210414 від 21.04.2014 року.

Відповідно до умов вказаної додаткової угоди від 03.11.2014 року продавець передає право вимоги заборгованості покупця в сумі 7012305,60 грн. за товар, який вказується у специфікації № 1 від 29.05.2014 року до договору № 210414 від 21.04.2015 року, новому кредитору - ТОВ «Тай-Пан» згідно договору про відступлення права вимоги № 031114 від 03.11.2014 року.

Як свідчать матеріали справи, позивачем повністю оплачено заборгованість у сумі 7012305,60 грн. новому кредитору - ТОВ «Тай-Пан», що підтверджується виписками з особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Пайпсістем» за період з 26.11.2014 року до 15.05.2015 року.

Крім того, 03.06.2014 року між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Пайпсістем» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гіансар Трейд» укладено додаткову угоду № 1 до договору № 210414 (далі за текстом - угода).

Відповідно до п. 1.1 угоди сторонами внесено зміни до п. 1.1 договору 1 та викладеного його у наступній редакції: продавець зобов'язується передати у власність покупця наступний товар:

№НайменуванняКількістьЦіна без ПДВСума без ПДВ
1Корпус крану кульового триходового нж-32-1670896,0062 720,00
2Куля до крану кульового триходового нж-32-1670542,0037 940,00
3Шток до крану кульового триходового нж-32-167032,002 240,00
4Комплект кріплення крана кульового триходового нж-32-167028,001 960,00
а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість у порядку і в терміни, визначені даним договором.

Згідно п. 2 угоди загальна вартість товару складає 125 832,00 грн. з ПДВ.

За змістом п. 3, п. 4 угоди оплата за товар здійснюється покупцем на підставі рахунку продавця на умовах передоплати; термін поставки товару - 90 календарних днів.

На виконання умов договору 1 (в редакції додаткової угоди № 1 від 03.06.2014 року) позивачем на підставі рахунку-фактури № СФ-0000707 від 03.06.2014 року на суму 125832,00 грн. (з ПДВ) в якості передоплати оплачено ТОВ «Гіансар Трейд» кошти в сумі 125 832,00 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів № 8 від 03.06.2014 року, № 9 від 04.06.2014 року, № 10 від 05.06.2014 року, № 11 від 06.06.2014 року, № 14 від 10.06.2014 року, № 15 від 11.06.2014 року, № 16 від 12.06.2014 року, № 17 від 13.06.2014 року, № 20 від 16.06.2014 року, № 22 від 17.06.2014 року, № 23 від 18.06.2014 року, № 25 від 19.06.2014 року, № 26 від 23.06.2014 року (копії наявні у матеріалах справи).

Отже, ТОВ «Гіансар Трейд» зобов'язалось поставити позивачу товар у строк до 22.09.2014 року, але останній свої зобов'язання щодо поставки товару не виконав.

Доказів поставки ТОВ «Гіансар Трейд» позивачу обумовленого договором 1 товару на час розгляду справи не подано.

Дослідивши матеріали справи (договір поставки № 210414 від 21.04.2014 року, укладений між ТОВ «Пайпсістем» та ТОВ «Гіансар Трейд» з додатковими угодами й додатками до нього, договір про відступлення права вимоги № 031114 від 03.11.2014 року, укладений між ТОВ «Гіансар Трейд» та ТОВ «Тай-Пан», накладні, довіреності, квитанції до прибуткових касових ордерів, які підтверджують факт виконання вказаних договорів), суд приходить до висновку, що сторонами дотримано вимоги законодавства щодо усіх істотних умов для даного виду договорів (предмет, якість, ціна, строки поставки і оплати, термін дії договору, інші умови), їх зміст та форма договору не суперечать положенням Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та іншим нормативно-правовим актам в редакціях, що діяли на момент вчинення правочину, а їх первинна документація, що відображає реальність здійснення господарських операцій, складена належним чином.

Положенням ст. 662 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 665 Цивільного кодексу України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Зі змісту ст. 530 Цивільного кодексу України вбачається, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписами ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 3 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено наступне: зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Позивач 30.09.2014 року надіслав ТОВ «Гіансар Трейд» вимогу від 30.09.2014 року за № 300914 з проханням виконання прийняті на себе за договором 1 зобов'язання та здійснити поставку товару або повернути отримані від позивача кошти, сплачені останнім як передоплата за товар.

В порушення прийнятих на себе за договором зобов'язань, ТОВ «Гіансар Трейд» не виконало власні зобов'язання щодо поставки товару або повернення сплаченої передоплати.

Отже, згідно з положеннями ч. 1 ст. 538 Цивільного кодексу України строк виконання зобов'язання ТОВ «Гіансар Трейд» є таким, що настав, однак, в зв'язку з невиконанням останнім прийнятих на себе зобов'язань в частині поставки товару, позивач відмовився від договору відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України та встановив строк для повернення коштів, отриманих відповідачем як передоплата (ст. 530 Цивільного кодексу України).

03.06.2014 року між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Пайпсістем» та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (відповідач) укладено договір поруки № 210415 (далі - договір 3).

Відповідно до п. 1.1 договору 3 поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіансар Трейд», що виникли з договору № 210414 від 21.04.2014 року, який укладено між кредитором та боржником.

За умовами п. 2.1 договору 3 поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником свого обов'язку в повному обсязі і відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником за основним договором.

Пунктом 2.2 договору 3 передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків тощо.

При цьому, поручитель ознайомлений з умовами основного договору № 210414 від 21.04.2014 року, укладеного між кредитором та боржником, з додатковими угодами до нього (п. 2.2 договору 3).

Приписами п. 3.1 договору 3 встановлено, що поручитель зобов'язаний при порушенні боржником зобов'язання перед кредитором за основним договором, виконати за боржника зобов'язання у п'ятиденний строк з дня отримання вимоги від кредитора.

Позивач 02.12.2015 року вручив особисто відповідачу вимогу від 02.12.2015 року про виконання зобов'язань ТОВ «Гіансар Трейд» відповідно до приписів договору поруки від 03.06.2014 року за № 210415.

Відповідач на звернення позивача не відреагував, виконання зобов'язань за договором № 1 від 03.06.2014 року не забезпечив, та оплачені позивачем в якості передоплати кошти в сумі 125832,00 грн. ТОВ «Пайпсістем» не повернув.

Доказів оплати за поставлений товар за договором 3 на час розгляду справи не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 2 ст. 553 Цивільного кодексу України порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Тобто, поручитель несе відповідальність у тому ж обсязі, що й основний боржник, якщо в договорі прямо не зазначене інше.

При цьому, припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України передбачає три випадки визначення строку дії поруки:

- протягом строку, встановленого договором поруки;

- протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя;

- протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позов до поручителя.

За своєю правовою природою строк, передбачений ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України є преклюзивним (присічним), відповідно:

- його закінчення є підставою для припинення поруки;

- у випадку пропуску кредитором строку заявлення вимоги до поручителя, такий строк не може бути відновлено, зупинено або перервано;

- суд самостійно застосовує норми про строк чинності поруки, незалежно від того, чи заявлялося однією із сторін спору про припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності;

- встановивши факт припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, суд відмовляє кредитору в позові у зв'язку з відсутністю у нього права вимагати стягнення боргу з поручителя за припиненою порукою.

Оскільки строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування (дії) самого зобов'язання поруки (преклюзивність строку), право кредитора, як і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, відповідно жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може (постанова Вищого господарського суду України від 26.05.2015 року у справі № 910/14545/13).

Відповідно до ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 5.1 договору 3 даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту припинення дії Основним договором, окрім випадків визначених у ст. 559 Цивільного кодексу України.

Пунктом 9.1 договору 1 передбачено, що даний договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами зобов'язань за договором.

Пунктом 4 додаткової угоди № 1 від 03.06.2014 року до договору 1 внесено зміни до вказаного договору, а саме визначено, що термін поставки товару - 90 календарних днів, тобто, ТОВ «Гіансар Трейд» зобов'язалось здійснити поставку товару ТОВ «Пайпсістем» у строк до 22.09.2014 року, а відтак, позивач за первісним позовом (ТОВ «Пайпсістем») повинен був звернутись з вимогою до поручителя у строк до 23.03.2015 року. При цьому, навіть якщо розраховувати момент подання вимоги позивачем за первісним позовом поручителю з моменту вчинення відмови ТОВ «Пайпсістем» від договору 1, а саме 30.09.2014 року, відповідно останнім днем звернення ТОВ «Пайпсістем» до поручителя (ФОП ОСОБА_1К.) було 31.03.2015 року.

Відповідно до ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Враховуючи правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14, від 17.09.2014 року у справі № 6-6цс14, від 29.01.2014 року у справі № 6-155цс13, під терміном «вимога», вказаним у ст. 559 Цивільного кодексу України, розуміється саме позовна вимога, а не претензія або будь-яка інша вимога кредитора.

Дослідивши матеріали справи вбачається, що ТОВ «Пайпсістем» пред'явило позов до поручителя - ФОП ОСОБА_1 01.02.2016 року, тобто з порушенням шестимісячного строку, встановленого ст. 559 Цивільного кодексу України.

За вказаних обставин порука, яка виникає на підставі договору поруки № 210415 від 03.06.2014 року, станом на 01.02.2016 року є припиненою.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховним Судом України від 21.05.2012 року у справі № 6-48цс11, від 23.05.2012 року у справі 6-33цс12, від 18.07.2012 року у справі № 6-78цс12.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні первісного позову ТОВ «Пайпсістем» належить відмовити в повному обсязі, а зустрічний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати за первісним позовом покладаються на позивача за первісним позовом, судові витрати за зустрічним позовом покладаються на відповідача за зустрічним позовом.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову - відмовити.

Позовні вимоги за зустрічним позовом задовольнити.

Визнати припиненою поруку за договором від 03.06.2014 року за № 210415, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пайпсістем» та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пайпсістем» (49000, м.Дніпропетровськ, вул. Шевченко, 10, ідентифікаційний код 33717265) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 22.02.2016

Суддя С.В. Мартинюк