ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.02.16р. Справа № 904/10441/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІНТЕРЕКСПЕДИЦІЯ"

до Приватного підприємства "Гараж-С"

про відшкодування вартості пошкодженого та втраченого вантажу на суму 190 337,18 грн. Третя особа, на стороні Відповідача - Приватне акціонерне товариство " Страхова компанія "ПЕРША"

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - ОСОБА_1, дов. №б/н від 16.12.15р., ОСОБА_2, дов. № б/н від 10.09.15р.

Відповідача - ОСОБА_3, дов. № 3 від 05.02.16р.

Третьої особи - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 190 337,18 грн. на відшкодування вартості пошкодженого та втраченого під час перевезення вантажу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що для виконання замовлення ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ АБРАЗИВНИЙ КОМБІНАТ", Позивач з Відповідачем уклали договір перевезення №2942 від 14.04.15р. Під час виконання замовлення від 05.05.15р. автомобіль Відповідача потрапив у ДТП, в результаті чого пошкоджено та втрачено товар на суму 190337,18 грн. (відповідно до актів приймання повернутого вантажу від 18.05.15р. та 19.05.15р.). На задоволення претензії ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ АБРАЗИВНИЙ КОМБІНАТ" Позивач сплатив на користь ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ АБРАЗИВНИЙ КОМБІНАТ" 158 614,32 грн. Позивач вважає, що відповідно до ст. 17, 18 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, ст. 614,623,924 ЦК України, ст. 228, 314 ГК України, він, як учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу, тобто з Відповідача.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що договором перевезення не передбачена відповідальність Перевізника за пошкодження чи втрату вантажу, а ст.314 ГК України передбачає, що Перевізник несе відповідальність за втрату нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. На підтвердження відсутності своєї вини Відповідач посилався на постанову Слідчого відділу Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 17.06.15р. про закриття кримінального провадження №0000580 від 10.05.15р.

Ухвалою господарського суду від 26.01.16р. до участі у справі залучено Третю особу, на стороні Відповідача - Приватне акціонерне товариство " Страхова компанія "ПЕРША".

Третя особа надала пояснення, у яких вказала, що 05.05.15р. ПрАТ "СК "Перша" з ПП "Гараж-С" укладено Договір добровільного страхування відповідальності перевізника наземним транспортом (СМR, СМR+ТТН) №12-01.04.15.00042 (далі Договір страхування) на стандартних умовах, відповідно до Закону України "Про страхування" (далі Закон) та згідно із чинними Правилами добровільного страхування вантажів та багажу. 09.05.15р. від ПП "Гараж-С" до асистуючої компанії ПрАТ "СК "Перша" за вх. №1291715 надійшло повідомлення з приводу події, яка містила в собі ознаки страхового випадку, а саме: 09.05.15р. близько 22.30 год. на 40 км+150 м автодороги Львів - Краковець поблизу села Тернавиця Яворівського району Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), під час якої відбулося зустрічне зіткнення забезпеченого транспортного засобу (далі ТЗ) марки "Сканія", реєстраційний номерний знак (далі р.н.з.) АЕ 4149 ЕХ, який здійснював рух з напівпричепом марки "Велтон", р.н.з. АЕ 6592 ХТ під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля марки "Фольксваген Венто", р.н.з. RJА 44372, під керуванням гр. ОСОБА_5, внаслідок чого останній загинув. Під час ДТП пошкодження зазнав не тільки автопоїзд, але й вантаж, який перевозився у напівпричепі. Проаналізувавши отримане повідомлення та надані документи із слідчих органів, ПрАТ "СК "Перша" прийняло рішення не вважати заявлену Відповідачем у справі подію від 09.05.15р. страховим випадком та відмовити йому у виплаті страхового відшкодування виходячи з того, що винною у вчиненні ДТП особою визнано гр. ОСОБА_5, а в діях іншого її учасника гр. ОСОБА_4 відсутня складова вини у настанні пригоди, то, керуючись ст.26 Закону, пунктами 1.1 та 8.8 Договору страхування, ПрАТ "СК "Перша" прийняте належним чином вмотивоване та цілком обґрунтоване рішення відмовити ПП "Гараж-С" у виплаті страхового відшкодування, адже заявлена ним подія не є страховим випадком, передбаченим умовами Договору страхування. Про вказану вище відмову ПП "Гараж-С" повідомлене відповідним ОСОБА_3 за вих. №506 від 28.09.15р. До відзиву на позов Третя особа додала копію постанови Слідчого відділу Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 17.06.15р. про закриття кримінального провадження №0000580 від 10.05.15р.

Розгляд справи відкладався.

Третя особа, у судове засідання, що відбулось 17.02.16р. не з'явилась.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

31.01.05р. ТОВ "УКРІНТЕРЕКСПЕДИЦІЯ" з ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ АБРАЗИВНИЙ КОМБІНАТ" укладено договір транспортного експедирування № 117, за яким Позивач зобов'язався за плату і за рахунок ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ АБРАЗИВНИЙ КОМБІНАТ" організовувати виконання послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів (п. 1.2).

Також, за умовами 2.1.5 вказаного Договору Позивач взяв на себе повну відповідальність за збереження вантажу в дорозі, своєчасну доставку в пункт призначення і видачу його вантажоодержувачу, вказаному в товарно-транспортній накладній, СМR. В разі повернення клієнту автомобіля, який пройшов митне оформлення, в зв'язку з порушенням перевізником вимог митного законодавства Експедитор відшкодовує вартість пошкодженого вантажу, плату за перевезення, митні збори, мито та інші витрати пов'язані з перевезенням вантажу, повністю в разі втрати всього вантажу та в пропорції, відповідно до розміру збитку при частковій втраті, будь-які інші збитки відшкодуванню не підлягають.

У свою чергу, Позивач з Відповідачем уклали договір перевезення вантажу № 2942 від 14.04.15р. (далі Договір).

ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ АБРАЗИВНИЙ КОМБІНАТ" надав Позивачеві замовлення на перевезення вантажу із Запоріжжя (Україна) до Мніхово Градісте (Чехія).

Відповідно до Замовлення на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 05.05.15р., укладеного сторонами, Відповідач зобов'язався виконати перевезення абразивного матеріалу масою 20,6 т із Запоріжжя (Україна) до Мніхово Градісте (Чехія).

Для перевезення вантажу власником якого є ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ АБРАЗИВНИЙ КОМБІНАТ" Відповідач надав автомобіль, р.н.з. АЕ 4149 ЕХ / АЕ 6592 ХЕ, який здійснював перевезення за замовленням від 05.05.15р. та СМR № 0786933 від 07.05.15р.

Згідно з п. 1.3 Договору перевезення вантажів та відповідальність сторін визначаються цим Договором, Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах, надалі Конвенція КДПВ, Цивільним кодексом України, Законом України "Про транспортно експедиторську діяльність", іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Відповідач не доставив вантаж у пункт призначення через ДТП, у яку потрапив його автомобіль 09.05.15р.

До матеріалів справи додано копію постанови від 17.06.15р. про закриття кримінального провадження №0000580 від 10.05.15р., постановленої Старшим слідчим СВ Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області майором міліції ОСОБА_6 (далі Постанова). З постанови вбачається, що ДТП, учасником якої став автомобіль Відповдіача, відбулася внаслідок порушення водієм автомобілю "Фольксваген Венто" ОСОБА_5 низки Правил дорожнього руху України, а саме:

п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян.

п.п.2.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

п.п.1.2.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

п.13.3. Під час обгону, випередження, об'їзду перешкоди чи зустрічного роз'їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Також у постанові зазначено, що саме гр. ОСОБА_5 (водій автомобіля марки "Фольксваген Венто", р.н.з. RJA 44372) із власної вини вчинив ДТП та після отриманих ушкоджень на місці події загинув. Водій ТЗ марки "Сканія" р.н.з. АЕ 4149 ЕХ ОСОБА_4, у справі проходив, як свідок і не був визнаний винуватцем ДТП, тобто в його діях відсутня вина.

За даними Позивача, в результаті ДТП було пошкоджено та втрачено товар на суму 190 337,18 грн. (з ПДВ).

Внаслідок того, що автомобіль з р.н.з. АЕ 4149 ЕХ / АЕ 6592 ХЕ не зміг виконувати зворотне перевезення в м.Запоріжжя після ДТП, вантаж був перевантажений в інший автомобіль Відповідача р.н.з. АЕ 4183 ЕХ/ АЕ 7922 ХТ, який прибув на розвантаження в м.Запоріжжя 18.05.15р.

18.05.15р. комісія у складі працівників ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ АБРАЗИВНИЙ КОМБІНАТ" і Позивача склала акт прийомки повернутого вантажу з метою розрахунку спричиненого збитку. Комісія у акті зазначила, що збитки завдані в результаті пошкодження і втрати вантажу становлять 158 614,32 грн.

ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ АБРАЗИВНИЙ КОМБІНАТ" звернулось до Позивача з претензією від 01.09.15р., в якій вимагало сплатити 190 337,18 грн. (158 614,32 грн. + 20% ПДВ) збитків за втрачений та пошкоджений вантаж. Зазначену претензію Позивач задовольнив частково, сплативши ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ АБРАЗИВНИЙ КОМБІНАТ" 158 614,32 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5768 від 09.09.15р.

Позивач звернувся до Відповідача з претензією від 16.09.15р. про відшкодування вартості пошкодженого та втраченого вантажу на суму 190 337,18 грн., яку Відповідач відмовився задовольняти.

Позивач вважає, що відповідно до ст. 228 ГК України, він, як учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу, тобто з Відповідача. Таким чином, Позивач просить стягнути з Відповідача 190 337,18 грн. збитків у порядку регресу.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

За ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Законом України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції, а згідно листа Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007 №72/14-612/1-1559 "Щодо набуття чинності міжнародними договорами" ця Конвенція набрала чинності для України 17.05.07р.

Частиною 1 ст. 1 Конвенції визначено, що вона застосовується до будь-якого автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах.

Тому, враховуючи, що обставини даного спору виникли з договору міжнародного перевезення вантажу автомобільним транспортом, в якому Відповідач виступав перевізником, а втрата вантажу відбулась на території держави, то на спірні правовідносини сторін поширюються положення Конвенції.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 17 Конвенції перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки. Однак, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції тягар доказу того, що втрата вантажу, його ушкодження чи затримка доставки викликані обставинами, зазначеними в п. 2 ст. 17, лежить на перевізнику.

Учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу. Державні (комунальні) підприємства за наявності підстав зобов'язані вжити заходів щодо стягнення в порядку регресу збитків з інших суб'єктів господарювання або стягнути збитки з винних працівників підприємства відповідно до вимог законодавства про працю (ст. 228 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст.314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Статтею 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов'язання, є нікчемним.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 ЦК України).

Згідно з ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Перевіривши доводи сторін, суд не приймає доводи Позивача та погоджується із запереченнями Відповідача.

Так, як вбачається з постанови від 17.06.15р. про закриття кримінального провадження №0000580 від 10.05.15р., постановленої старшим слідчим СВ Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області, ДТП, учасником якої став автомобіль Відповідача і, у результаті якої пошкоджено вантаж, відправником якого був ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ АБРАЗИВНИЙ КОМБІНАТ", сталася не з вини водія Відповідача, а з вини водія ОСОБА_5

Крім того, Позивач не довів належними та допустимими доказами розмір завданих у результаті ДТП збитків, оскільки акт від 18.05.15р. прийомки повернутого вантажу з метою розрахунку спричиненого збитку, складено комісією у складі працівників ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ АБРАЗИВНИЙ КОМБІНАТ" і Позивача, доказів участі у прийомці вантажу працівниками Відповідача та Третьої особи, Позивач суду не надав. Також Позивач не надав суду доказів завчасного повідомлення Відповідача та Третьої особи про комісійне приймання пошкодженого вантажу, для забезпечення їм можливості участі у комісійній прийомці пошкодженого вантажу. За таких обставин, суд не може беззаперечно встановити кількість пошкодженого і втраченого в результаті ДТП вантажу, та визначити його вартість і, відповідно, перевірити обґрунтованість розрахунку збитків.

З урахуванням викладеного, положень ст.17, 18 Конвенції, ст. 314 ГК України, ст. 623, 924 ЦК України, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України господарські витрати слід покласти на Позивача.

Керуючись ст. 43, 33, 34, 44, 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити.

Господарські витрати у справі покласти на Позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту, якщо не буде оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя С.Г. Юзіков

Повний текст рішення виготовлено ______________