КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р. Справа№ 910/26620/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Ільєнок Т.В.

Рудченка С.Г.

секретар судового засідання - Колеснік М.П.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 23.02.2015 року по справі № 910/26620/15 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" на рішення господарського суду міста Києва від 26.11.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 02.12.2015 року) по справі № 910/26620/15 (суддя - Мандриченко Я.В.)

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агронова 2006"

до публічного акціонерного товариства "Український інноваційний

банк"

про розірвання договору та стягнення 439 908,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Агронова 2006" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" про розірвання договору та стягнення 439 908,80 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.11.2015 року у справі № 910/26620/15 позов задоволено частково. Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агронова 2006" грошові кошти в сумі 409 688,80 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 7 815,14 грн. Розірвано договір банківського рахунку № 0067 від 18.08.2015 року, укладений між публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Агронова 2006". В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, відповідач, публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк", звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду та просить скасувати рішення та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" на рішення господарського суду міста Києва від 26.11.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 02.12.2015 року) по справі № 910/26620/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Яковлєва М.Л., суддів Ільєнок Т.В., Рудченка С.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2016 року по справі № 910/26620/15 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" прийнято до провадження і призначено перегляд рішення на 23.02.2016 року.

11.02.2016 року від публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" надішли доповнення до апеляційної скарги.

23.02.2016 року від товариства з обмеженою відповідальністю "Агронова 2006" надійшли письмові пояснення.

Представник позивача в судовому засідання надавав свої пояснення та просив рішення господарського суду міста Києва від 26.11.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" - без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи викладене, а також наявність в матеріалах справи всіх необхідних для перегляду рішення доказів, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутністю представника відповідача, проти чого також не заперечує представник позивача, присутній у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, виступ представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду міста Києва від 26.11.2015 року по справі № 910/26620/15 - залишається без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.08.2015 року між публічним акціонерним товариством "Український Інноваційний банк" (відповідач, банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Агронова 2006" (позивач, клієнт) укладено договір банківського рахунку № 0067 (договір, а.с. 12-13).

Договір банківського рахунка - це банківський договір, за яким одна сторона (банк або інша фінансова установа) зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ст. 1066 ЦК УКраїни).

Правове регулювання цього договору здійснюється главою 72 ЦК України.

Договір належить до договорів про надання фінансових послуг, це зобов'язання щодо касового обслуговування, ведення розрахунків, а також зберігання й облік грошових коштів у безготівковій формі. Договір банківського рахунка слід розглядати як самостійний вид цивільно-правового договору, оскільки він має свою предметну визначеність (безготівкові кошти), суб'єктний склад (обов'язкова участь банку як послугонадавача), зумовлене цими факторами спеціальне коло обов'язків банку (приймати і зараховувати на рахунок кошти, виконувати розпорядження клієнта про перерахування та видачу відповідних сум та проведення інших операцій за рахунком).

Юридичні ознаки договору: взаємний, консенсуальний, відплатний. Хоча у законодавстві немає прямої вказівки на те, що договір банківського рахунка є публічним, однак відповідно до ч. 2 ст. 1067 ЦК України банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Сторонами договору є банк та клієнт. Правила про договір банківського рахунка застосовуються і до інших небанківських фінансово-кредитних установ, які мають право на ведення рахунків фізичних та юридичних осіб.

Укладення договору банківського рахунка опосередковується відкриттям рахунка в банку на умовах, погоджених сторонами (ч. 1 ст. 1067 ЦК України). Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, виходячи із Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах. Основними видами рахунків залежно від їх призначення є поточні та депозитні (вкладні) рахунки.

Форма договору - проста письмова.

Предметом договору банківського рахунка є надання послуг з розрахунково-касового обслуговування, під якими розуміють послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом грошей з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому грошей у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами (ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні").

Зміст договору (тобто коло операцій, які може бути вчинено за рахунком) зумовлюється режимом відповідного рахунка. Банківські операції з рахунком, які можуть вчинятися відповідно до закону, умов договору, банківських правил чи загальноприйнятих норм банківського обороту об'єднують поняттям "операції за рахунком" або "розрахункові банківські операції" (ст. 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність"). До операцій за рахунком належать зарахування, видача або перерахування грошових коштів, дії банку з здійснення безготівкових розрахунків, вчинення поточних валютних операцій тощо.

Обсяг та види операцій, які банк може вчиняти за певним рахунком для клієнта, залежать від виду рахунка, правовий режим якого визначено законом, банківськими правилами чи банківськими звичаями ділового обороту.

Відповідно до п. 1.1 договору, банк зобов'язався відкрити клієнту рахунок № 0067 у національній валюті та приймати і зараховувати на нього грошові кошти, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з п. 1.3 договору, платежі з рахунків клієнта банк зобов'язаний здійснювати в межах залишків коштів на цих рахунках на початок операційного дня. Банк має право здійснювати платежі з рахунків з урахуванням сум, що надходять на рахунки клієнта протягом операційного часу.

За змістом п. 2.3.2 договору, банк зобов'язаний своєчасно виконувати розрахунково-касові операції згідно з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до п. 6.1 договору, останній набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє протягом необмеженого строку. Дія договору може бути припинена за згодою сторін у разі подання від клієнта заяви про закриття рахунку.

07.10.2015 року позивач належним чином оформив та надав на виконання відповідачеві платіжне доручення № 8 на суму 439 908,80 грн. (а.с. 15).

Пункт 1.30 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку або іншій установі - члену платіжної системи, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до п. 1.35 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача.

Доказів виконання зазначеного платіжного доручення не надано.

Договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Умови договору, які спрямовані на обмеження такого права клієнта, є нікчемними. Договір вважається розірваним із моменту отримання банком заяви про закриття рахунка, якщо інший, пізніший строк, не встановлено у заяві про закриття рахунка. Поточний рахунок фізичної особи закривається на підставі його заяви або у разі смерті та в інших випадках, передбачених договором або чинним законодавством.

Згідно ч. 1 п. 20.1. «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 р. N 492 (далі - Інструкція №492) поточні рахунки клієнтів банків закриваються, зокрема, на підставі заяви клієнта.

Відповідно до ч. 1, 2 п. 20.5. Інструкції №492 закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обов'язкових реквізитів: найменування банку; найменування (прізвища, ім'я, по батькові), коду за ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) власника рахунку; номера рахунку, який закривається; дати складання заяви. Заява про закриття поточного рахунку юридичної особи підписується керівником юридичної особи або іншою уповноваженою на це особою і засвідчується відбитком печатки юридичної особи.

08.10.2015 року позивач звернувся із листом (вих. № 112) на ім'я голови правління ПАТ "Український інноваційний банк" з вимогою про закриття поточного рахунку № 0067 та перерахування залишку грошових коштів на рахунок позивача в іншій банківській установі (а.с. 14).

Однак зазначена вимога відповідачем залишена без задоволення.

У зв'язку з чим, приватне акціонерне товариство "Агронова 2006" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" про розірвання договору та стягнення 439 908,80 грн.

Закон встановлює і строки, протягом яких має бути виконано розпорядження володільця рахунка. Однак встановлення правила про зарахування грошових коштів на рахунок клієнта в день надходження до банку відповідного розрахункового документа не є імперативною нормою, адже у договорі сторони можуть передбачити й інший строк виконання розпоряджень володільця рахунка. Інші строки може бути встановлено і законом (наприклад, ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні").

Відповідно до ч. 3 ст. 1066 ЦК банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта, а також встановлювати обмеження прав клієнта на розпорядження клієнта грошовими коштами на власний розсуд. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що містяться на його рахунку, допускається за рішенням суду у випадках, встановлених законом (накладення арешту чи вчинення запобіжного заходу тощо).

Законом встановлено також підстави списання коштів із рахунка та черговість списання грошових коштів, особливо якщо грошових коштів, що є на рахунку клієнта, недостатньо для виконання його доручень та вимог інших осіб, вказівки яких для банку є обов'язковими. Наприклад, за загальним правилом банк виконує розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно у межах залишку грошових коштів на рахунку клієнта, якщо інше не передбачено договором з клієнтом (ч. 1 ст. 1072 ЦК).

Згідно ч. 1 п. 20.6. Інструкції №492 банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо!.

Відповідно до п. 2.1.10. Договору Банк зобов'язаний виконувати розрахункові/касові документи Клієнта відповідно до черговості, визначеної чинним законодавством України, дотримуючись строків їх виконання , встановлених чинним законодавством України. Виконувати розрахункові/касові документи Клієнта , які надійшли до Банку: в операційних час - в день їх надходження; в післяопераційний час - не пізніше наступного операційного дня.

Відповідно до ч. 3 ст. 1075 Цивільного кодексу України залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

30.09.2015 року відповідачем з рахунку позивача було списано 100 грн. за розрахункове обслуговування за жовтень 2015 року; 23.09.2015 на підставі платіжного доручення № 3 списано 20 000 грн. та 10 грн. комісії за послуги банку; 25.09.2015 року на підставі платіжного доручення № 6 списано 10 000 грн. та 10 грн. комісії за послуги банку; 25.11.2015 року списано 100 грн. за видачу довідки про залишок коштів на рахунку (а.с. 25-26).

Згідно виписки банку по особовому рахунку від 26.11.2015 року станом на 26.11.2015 року на поточному рахунку підприємства залишок грошових котів складав 409 688,80 грн. (а.с. 34).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Банком обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно задоволено, позовні вимоги підприємства про стягнення з банку грошових коштів саме у розмірі 409 688,80 грн.

Крім того, положеннями ч. 1 ст. 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Згідно з п. 6.1 договору, дія договору може бути припинена за згодою сторін у разі подання від клієнта заяви про закриття рахунку.

Як було зазначено вище, 08.10.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про закриття поточного рахунку.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога в частині розірвання договору банківського рахунку № 0067 від 18.08.2015 року відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню.

Внаслідок цього, доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого суду.

За правилами ст. 4-7 ГПК України, судове рішення приймається колегіально за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та подати до суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Виходячи з викладеного вище, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду міста Києва від 26.11.2015 року у справі № 910/26620/15 - залишається без змін.

З огляду на вищезазначене, керуючись ст. ст. 4-7, 33, 43, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" на рішення господарського суду міста Києва від 26.11.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 02.12.2015 року) по справі № 910/26620/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 26.11.2015 року у справі № 910/26620/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/26620/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Т.В. Ільєнок

С.Г. Рудченко