Господарський суд Чернігівської області
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

"18" лютого 2016 р. Справа № 927/1560/15

За позовом: Державного закладу «Вузлова лікарня станції Чернігів Південно-Західної залізниці», пров. Вокзальний 1, м. Чернігів, 14000

До відповідача: Чернігівської міської ради, вул. Магістрацька 7, м. Чернігів, 14000

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Управління Державної казначейської служби України у місті Чернігові Чернігівської області, вул. Київська, б. 9, м. Чернігів, 14005.

про стягнення 94290грн.29коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: 11.02.2016 та 18.02.2016- ОСОБА_1 юрисконсульт довіреність №01 від 13.01.2016, ОСОБА_2 виконуюча обовязки головного лікаря; 18.02.2016 - ОСОБА_3 головний бухгалтер довіреність №17 від 17.02.2016

Від відповідача: 11.02.2016 та 18.02.2016 - ОСОБА_4 начальник юридичного відділу довіреність №3-24/133 від 09.02.2016

Від третьої особи: 11.02.2016 та 18.02.2016 - ОСОБА_5 головний спеціаліст-юрисконсульт довіреність №1 від 04.01.2016

Ухвала виноситься після оголошеної в судовому засіданні з 11.02.2016 року по 18.02.2016 року перерви на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем, з посиланням на ст. 1173 Цивільного кодексу України, подано позов про стягнення з відповідача 60 965,96грн. шкоди, завданої протиправними діями.

В обґрунтування позову позивач посилається на порушення відповідачем ст.49 Конституції України, ст.28 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015рік» та п.3 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин». Позивач вказує на те, що з 01.01.2015 року державний заклад «Вузлова лікарня станції Чернігів» підлягає передачі з державної у комунальну власність, і Чернігівська міська рада повинна була прийняти лікарню у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова, що дане питання не вирішене і до цього часу. 18.05.2015 року прийнято рішення господарським судом Чернігівської області про зобовязання Чернігівської міської ради прийняти у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова державний заклад «Вузлова лікарня станції Чернігів Південно-Західної залізниці», яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 26.11.2015 року у справі №927/438/15. Що після прийняття 04.06.2015 року рішення Чернігівською міською радою було затверджено кошторис на утримання лікарні на період з 1 січня до 31 липня 2015 року, після 31 серпні 2015 року внаслідок відсутності кошторису та бюджетного фінансування лікарня знову втратила можливість здійснювати платежі. Позивач також вказує, що протиправні дії Чернігівської міської ради привели до того, що починаючи з 01.01.2015 року порушився порядок фінансування лікарні, працівники не могли своєчасно отримувати зарплату, лікарня не могла здійснювати оплату комунальних послуг та обовязкові платежі до бюджету, внаслідок цього лікарня змушена була сплачувати штрафні санкції за несвоєчасну сплату податків та інших обовязкових платежів.

Від позивача надійшла заява №259 від 31.12.2015 року про збільшення позовних вимог, в якій зазначив, що після подання позовної заяви позивачем було сплачено додатково платіжним дорученням №203 від 25.12.2015 року штраф та пеню за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску на суму 33324,33грн., у звязку з чим збільшується позовні вимоги на 33324,33грн. та просив стягнути з відповідача 94290,29грн. шкоди, завданої протиправними діями.

Ухвалою від 19.01.2016 року розгляд справи, заяви позивача про збільшення позовних вимог було відкладено на 02.02.2016 року о 09:00год. та відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Управління Державної казначейської служби України у місті Чернігові Чернігівської області.

У звязку з перебуванням судді Книш Н.Ю. на лікарняному розгляд справи 02.02.2016 року не відбувся, про що сторонам було направлено відповідне повідомлення від 02.02.2016р. за №927/1560/15/159/16 із зазначенням, що про дату та час засідання сторони будуть повідомленні додатково.

Після виходу судді Книш Н.Ю. з лікарняного та з огляду на те, що спір має бути вирішено господарським судом в межах строку, визначеного ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, призначено розгляд справи на 11.02.2016 року на 11:30, про що на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією була направлена ухвала суду від 04.02.2016 року

Представники сторін та третьої особи в судовому засіданні 11.02.2016 року надали клопотання про не здійснення технічної фіксації судового процесу, які задоволені судом.

Представник позивача в судовому засіданні 11.02.2016 року надав клопотання №14 від 10.02.2016 року про залучення документів, яке задоволено судом, документи долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.02.2016 року надав клопотання від 11.02.2016 року про залучення документів, яке задоволено судом, документи долучені до матеріалів справи.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 02.02.2016 року за №11 з додатком документів, який судом залучено до матеріалів справи.

Представник третьої особи в судовому засіданні 11.02.2016 року надав письмове пояснення №04-05/316 від 11.02.2016 року з додатком документів, яке судом залучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 11.02.2016 року представник позивача виклав раніше надіслану до суду заяву №259 від 31.12.2015 року про збільшення розміру позовних вимог на суму 33324,33грн. щодо стягнення з відповідача шкоди та зазначив, що загальна сума позову становить 94290,29грн.

Представники відповідача та третьої особи залишили розгляд заяви позивача про збільшення позовних вимог на розсуд суду.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття судом рішення по справі збільшити, зменшити розмір позовних вимог.

Дослідивши подану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог, подані позивачем докази сплати судового збору у звязку із збільшенням розміру позовних вимог, докази направлення відповідачу копії зазначеної заяви, та приймаючи до уваги, що подана позивачем заява не суперечить діючому законодавству, не порушує нічиї права та охоронювані законом інтереси, а тому суд приймає заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивачем збільшено розмір позовних вимог в частині стягнення з відповідача 33324,33грн. шкоди.

У судовому засідання 11.02.2016 року суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача оголосив позовні вимоги з врахуванням заяви №259 від 31.12.2015 року про збільшення позовних вимог, надав усні пояснення по справі та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, виклав відзив на позовну заяву №11 від 02.02.2016 року, надав усні пояснення по справі та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

У відзиві відповідач зазначив, що відповідальність за завдану шкоду у порядку ст.1173 ЦК України може наставати лише у разі встановлення незаконним рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, у позовній заяві позивач вказує, що шкода йому була завдана Чернігівською міськрадою протиправними діями, проте не вказує, які саме дії вчинила Чернігівська міськрада по відношенню до державного закладу «Вузлова лікарня станції Чернігів Південно-Західної залізниці», що визнані адміністративним судом незаконними чи протиправними. Відповідач зазначив, що позивач у позовній заяві не обґрунтовує в чому полягає завдання йому матеріальної шкоди у звязку з використанням коштів, що були спрямовані на погашення штрафних санкцій і які бюджетні призначення не були профінансовані лікарнею. Відповідач також посилається на те, що Статутом лікарні визначено, що вирішення питань про сплату податків, заробітної плати та інших відрахувань згідно з чинним законодавством є обовязком лікарні і не залежить від третіх осіб, що в порушення ст.33 ГПК України позивачем не доведено факт отримання збитків або шкоди і не вказано в чому вони полягають.

Представник третьої особи оголосив письмове пояснення №04-05/316 від 11.02.2016 року, в якому зазначив, що органи Казначейства відповідно до законодавства не приймають участі у формуванні місцевих бюджетів та не здійснюють їх виконання, а здійснюють лише розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів та просив не залучати управління до участі у розгляді справи.

У судовому засіданні 11.02.2016 року відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 18.02.2016 року о 10:00год та зобовязано сторони надати суду витребувані докази та мотивовані письмові пояснення.

Після оголошеної перерви 18.02.2016 року у судове засідання зявилися уповноважені представники позивача, відповідача та третьої особи.

До початку судового засіданні від відповідача надійшли додаткові пояснення від 17.02.2016, в яких зазначено, що власні надходження державного закладу «Вузлова лікарня станції Чернігів Південно-Західної залізниці» зараховуються до спеціального фонду міського бюджету з моменту включення його до мережі розпорядників та одержувачів коштів міського бюджету відповідно до рішення Чернігівської міської ради від 04.06.2015 року «Про внесення змін і доповнень до рішення міської ради від 30.01.2015 року «Про міський бюджет на 2015 рік» (47 сесія 6 скликання) зі змінами і доповненнями (47 сесія, 49 сесія, 50 сесія 6 скликання). Всі кошти, які були сплачені державним закладом зі спеціального фонду, в т.ч. і на погашення штрафних санкцій, є коштами спеціального фонду міського бюджету м. Чернігова, а не власними коштами лікарні. Позивач зазначив, що розмір сплачених ним штрафних санкцій вказаних в позовній заяві не відповідає інформації наданій ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області.

Додаткове письмове пояснення відповідача від 17.02.2016 року з додатками долучено судом до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 18.02.2016 року надав клопотання від 18.02.2016 року про залучення документів, яке задоволено судом, документи долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.02.2016 надав клопотання від 18.02.2016 про приєднання до матеріалів справи документів, яке задоволено судом, документи долучені до матеріалів справи.

Представник третьої особи в судовому засіданні 18.02.2016 надав письмове пояснення №04-22/358 від 17.02.2016 року ідентичне за змістом раніше поданого пояснення №04-05/316 від 11.02.2016 року.

Відповідно до чистини 1 ст. 24 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Згідно статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

При цьому згідно правового висновку, наведеного у рішенні Конституційного Суду України від 03.10.2001 № 12-рп/2001, не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання цих органів.

Згідно ст.77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до пп.2 п.9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету: відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищують суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п.41 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 року №45), орган Казначейства здійснює безспірне списання коштів місцевих бюджетів, зокрема, для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Беручи до уваги вищенаведені приписи, зміст позовних вимог та наявних матеріалів справи, суд вважає за необхідне залучити до участі у справі відповідачем - Управління Державної казначейської служби України у місті Чернігові Чернігівської області.

Оскільки, Управління Державної казначейської служби України у місті Чернігові Чернігівської області, яке виступає у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучене судом до участі у даній справі в якості відповідача-2, а тому воно втрачає статус третьої особи у даній справі, і прийняття якогось окремого судового рішення з цього приводу не вимагається.

Відповідно до ст. 24 Господарського процесуального кодексу України, при залученні іншого відповідача розгляд справи починається заново.

Згідно приписів ч. 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

При цьому, повязаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини, повинні бути такими, що мають значення для справи. Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. І відповідно, наявність згаданих підстав, передбачених ч. 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, встановлює обовязок господарського суду зупинити провадження у справі.

Предметом заявлених позовних вимог по даній справі є стягнення з відповідача 94290,29грн. шкоди, завданої протиправними діями на підставі ст. 1173 Цивільного кодексу України. В обґрунтування позову позивач посилається на порушення відповідачем ст.49 Конституції України, ст.28 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015рік» та п.3 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014р. «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», на прийняте 18.05.2015 року рішення господарського суду Чернігівської області у справі №927/438/15. Позивач вказує, що Чернігівська міська рада повинна була прийняти з 01.01.2015 року лікарню у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова, а дане питання не вирішене до цього часу. Що протиправні дії Чернігівської міської ради привели до того, що починаючи з 01.01.2015 року порушився порядок фінансування лікарні, внаслідок чого лікарня змушена була сплачувати штрафні санкції за несвоєчасну сплату податків та інших обовязкових платежів. Заявлена позивачем до стягнення з відповідача шкода у сумі 94290,29грн., є сплаченими позивачем штрафними санкціями за несвоєчасну сплату податків та інших обовязкових платежів.

Як свідчать матеріали справи, господарським судом Чернігівської області винесено рішення у справі №927/438/15 від 18.05.2015р, яким вирішено Чернігівській міській раді прийняти у комунальну власність територіальної громади міста Чернігова об'єкт соціальної інфраструктури (заклад охорони здоров'я) - державний заклад «Вузлова лікарня станції Чернігів ПівденноЗахідної залізниці», що складається з будівлі лікарні (2217,4кв.м.), поліклініки (511,3кв.м.), харчоблоку (283,7 кв.м.), зубопротезної лабораторії (74,8 кв.м.), червоного куточку (189,9 кв.м.), прачечної та котельні (249,8 кв.м. гаражу 168,9 кв.м., стерилізаційної, УЗІ, адмінкорпусу (596,4 кв.м.), гаражу (66,9 кв.м.), сараю (179,8 кв.м.), погребу (61,5 кв.м.), ГРП, сараю, (42,1 кв.м.), що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20 жовтня 2006 року, балансовою вартістю 1973299,00грн. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2015р. рішення господарського суду Чернігівської області у справі №927/438/15 від 18.05.2015р. залишено без змін. Постановою Вищого господарського суду України від 26.11.2015р. постанову Київського апеляційного господарського суду у справі №927/438/15 від 14.09.2015р. залишити без змін.

Згідно ухвали Верхового Суду України від 09.02.2016р., копія якої подана відповідачем, допущено справу №927/438/15 до провадження Верхового Суду України. Відкрито провадження за заявою Чернігівської міської ради про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 26.11.2015р. у справі №927/438/15.

Таким чином, результати розгляду Верховним Судом України заяви Чернігівської міської ради про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 26.11.2015р. у справі №927/438/15 можуть суттєво вплинути на розгляд господарської справи № 927/1560/15, на оцінку доказів у даній справі і відповідно на результати розгляду даної справи.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд доходить висновку про неможливість розгляду справи №927/1560/15 до розгляду Верховним Судом заяви Чернігівської міської ради про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 26.11.2015р. у справі №927/438/15, а тому провадження у справі №927/1560/15 підлягає зупиненню.

Керуючись ст.22, 24, ч.1 ст.79, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Залучити до участі у розгляді справи відповідча-2 Управління Державної казначейської служби України у місті Чернігові Чернігівської області (вул. Київська, б. 9, м. Чернігів, 14005).

2. Провадження у справі №927/1560/15 зупинити до розгляду Верховним Судом України заяви Чернігівської міської ради про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 26.11.2015р. у справі №927/438/15.

3. Зобовязати сторони повідомити суд про результати розгляду Верховним Судом України заяви Чернігівської міської ради про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 26.11.2015р. у справі №927/438/15 та надати суду належним чином засвідчену копію відповідного судового рішення.

Суддя Н.Ю.Книш