ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 р. Справа № 909/1410/15
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Цюх Г. З., секретаря судового засідання Ломей Л. Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача: Управління освіти Коломийської міської ради, вул. Кобринського, 10, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78200

про стягнення заборгованості в сумі 23429,35 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник, довіреність від 02.01.14р.,

від відповідача: не з"явилися,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася в господарський суд Івано-Франківської області з позовом до Управління освіти Коломийської міської ради про про стягнення заборгованості в сумі 23429,35 грн.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 25.12.15 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 16.02.16.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач в засідання суду не з"явився, направив суду відзив на позовну заяву за вх.№2056/16 від 16.02.16, в якому позовні вимоги визнав, мотивує несплату боргу відсутністю фінансування з міського бюджету. Крім того, направив суду клопотання за вх.№2057/16 від 16.02.16 про розгляд справи за відсутності представника відповідача у зв"язку з неможливістю забезпечити його явку.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За таких обставин, згідно ст.75 ГПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі повноважних представників представників сторін за наявними в ній матеріалами, враховуючи, що у суду є всі необхідні докази для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані докази відповідно до приписів ст.43 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, судом з"ясовано наступне.

На виконання умов договору сторін на закупівлю товарів №16 від 21.03.14 та додаткової угоди до нього №4 від 30.12.14 позивач поставляв відповідачу продукти харчування (яловичина 1 категорії, свинина нежирна охолоджені), за які відповідач не розрахувався, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 23429,35 грн. Факт поставки на вказану суму підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином завіреними копіями видаткових накладних (а.с.16-30) та визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву за вх.№2056/16 від 16.02.16 та акті звіряння взаємних розрахунків на період 01.12.15 (а.с.14).

Відповідно до ст.15-16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалось вище, сторони передбачили, що розрахунки проводяться на протязі двадцяти робочих днів з моменту отримання покупцем накладної від продавця.

В силу приписів ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведене та визнання позову відповідачем, суд вважає позовну вимогу щодо стягнення 23429,35 грн. заборгованості за поставлений товар обгрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно із ч.1, 2 ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, на нього відповідно до приписів, встановлених ст.49 ГПК України, слід покласти судові витрати, а саме: 1218 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.124,129 Конституції України, ст.ст. 179, 193, 218, 230 ГК України, ст.ст. 509, 526, 530, 610, 612,692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.33, 34, 43, 49,75, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління освіти Коломийської міської ради про стягнення 23429,35 грн. заборгованості - задоволити.

Стягнути з Управління освіти Коломийської міської ради (вул. Кобринського, 10, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78200, код 02143442) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, код НОМЕР_1) - 23429 (двадцять три тисячі чотириста двадцять дев"ять) грн. 35 коп. основного боргу та 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

повне рішення складено 17.02.16

Суддя Г.З. Цюх