Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" лютого 2016 р. Справа № 906/817/15.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Сікорської Н.А., розглядаючи заяву Міського комунального підприємства "Бердичівводоканал" про розстрочку виконання рішення у справі

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго"

до: Міського комунального підприємства "Бердичівводоканал"

про стягнення 3051233,08 грн.,

за участю:

від заявника (боржника): ОСОБА_1,- довіреність №77 від 01.02.2016р.;

від стягувача: ОСОБА_2,- довіреність від 28.12.2015р.

ВСТАНОВИВ:

15.12.2015р. на примусове виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 р. у справі № 906/817/15 за позовом ПАТ "ЕК "Житомиробленерго" до МКП "Бердичівводоканал" видано наказ про стягнення з МКП "Бердичівводоканал" на користь ПАТ "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" 2219781,39 грн. основного боргу та 44257,25 грн. судового збору.

02.02.2016р. до суду надійшла заява МКП "Бердичівводоканал" про розстрочку виконання рішення суду.

Ухвалою господарського суду від 16.02.2015р. заяву Міського комунального підприємства "Бердичівводоканал" про розстрочку виконання рішення призначено до розгляду на 25.02.2016р.

Представник заявника (боржника) заяву про розстрочку виконання рішення підтримав у повному обсязі.

Повідомив, що заявником (боржником) в добровільному порядку виконано рішення в частині сплати основного боргу в сумі 2219781,39 грн. Несплаченим залишився судовий збір, який боржник частково уже сплатив в сумі 4254,25 грн., що підтвердив платіжним дорученням №844 від 28.01.2016р. (а.с.23 т.2).

Заборгованість по сплаті судового збору на день розгляду заяви становить 40003,00 грн. (44257,25 грн. - 4254,25 грн.)

Представник стягувача заперечила щодо розстрочки виконання рішення, з підстав викладених у заперечення № 607 від 24.02.2016р. (а.с. 33,34 т.2).

Зазначила, що фінансове становище підприємства боржника не є надзвичайною і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки, а є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності та в умовах фінансової кризи в країні носить загальний характер.

Вважає, що боржником не надано доказів, які б свідчили про наявність виняткових та непереборних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.4-5 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим кодексом та Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.1 ст.121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Виходячи зі змісту ст.121 ГПК України, обов'язковою умовою надання відстрочки чи розстрочки виконання рішення є наявність виключно виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає перелік обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст.43 ГПК України.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003р. "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" задоволення заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, відповідно до ст.121 ГПК України, можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Відповідно до пункту 7.1.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Відповідно до пункту 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В обґрунтування заяви про розстрочку виконання рішення, заявник (боржник) зазначає, що підприємство знаходиться у скрутному становищі через зниження рівня проплат населення за отримані послуги водопостачання та водовідведення, відсутність фінансування з боку держави програми житлової субсидії та повернення заборгованості в різницях у тарифах за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Заявник вказав, що викладені ним обставини, призводять до того, що боржник невзмозі своєчасно та в повному обсязі погашати податки, збори, заробітну плату та інші обов'язкові платежі.

Боржник стверджує, що примусове стягнення боргу за виконавчим документом заблокує роботу підприємства, який є об'єктом життєзабезпечення і стратегічного значення з надання послуг з водопостачання та водовідведення. Дана ситуація може призвести до виникнення у підприємства заборгованості перед державою по сплаті податків та зборів, невиплаті заробітної плати та взагалі бо визнання підприємства банкротом.

В підтвердження викладених обставин, МКП "Бердичівводоканал" подало до суду:

- довідки про поточний стан рахунків в банках (а.с. 27 т.2 );

- лист Бердичівської ОДПІ про заборгованість зі сплати податків (за №141 від 23.02.2016р.) (а.с. 26 т.2);

- довідку МКП "Бердичівводоканал" за №145 від 23.02.2016р. про дебіторську заборгованість перед боржником споживачів в розмірі 1797376,15грн. (а.с. 32 т.2).

Проаналізувавши, викладені обставини, подані заявником докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що подані докази та встановлені судом обставини в сукупності свідчать про скрутне фінансове становище боржника на момент його звернення до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду, та вказують, що негайне виконання рішення суду, може негативно вплинути на фінансовий стан боржника та його господарську діяльність, спрямовану на виробництво та надання послуг водопостачання та водовідведення населенню, підприємствам та установам міста.

Водночас, судом враховано, що основний борг боржником погашено 31.08.2015 р., а несплаченою залишилась сума судового збору.

Зважаючи на викладене, а також на той факт, що розстрочка виконання рішення суду має забезпечити як продовження діяльності боржника, так і реальну можливість отримання коштів стягувачем, господарський суд дійшов висновку про можливість розстрочки виконання рішення в частині сплати судового збору в сумі 40003,00 грн. на чотири місяці, починаючи з лютого 2016 р. по травень 2016 р. рівними платежами по 10000,75 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 121 ГПК України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Міського комунального підприємства "Бердичівводоканал" про розстрочку виконання рішення суду задовольнити частково.

2. Розстрочити виконання рішення господарського суду Житомирської області від 15.12.2015р. у справі № 906/817/15 в частині сплати 40003,00 грн. судового збору за наступним графіком:

- лютий 2016р. - 10000,75 грн.;

- березень 2016р. -10000,75 грн.;

- квітень 2016р. - 10000,75 грн.;

- травень 2016р. - 10000,75 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту винесення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.106 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_3

Друк:

1 - в справу

2-позивач (рек. з пов.)

3- відповідач (рек. з пов.) (оригінал)