ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

11.01.2016р. Справа № 5006/16/67/2012

Господарський суд Донецької області у складі головуючого - судді Осадчої А.М., за участю секретаря судового засідання Сотір Ю.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу Луганського обласного центру зайнятості м.Сєвєродонецьк

на дії Відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку щодо виконання рішення господарського суду Донецької області від 03.07.2012р. у справі №5006/16/67/2012

за позовом: Луганського обласного центру зайнятості м.Луганськ

до відповідача: Дочірнього підприємства Донбасспецмонтажпроект Закритого акціонерного товариства Укрголовспецмонтажпроект м.Донецьк

про зобовязання виконати певні роботи, а саме: передати проектно-кошторисну документацію з позитивним висновком комплексної державної експертизи,

за участю Відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку

за участю представників сторін:

від скаржника: не з'явився

від боржника: не з'явився

від ВДВС: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

03.11.2015року шляхом надіслання поштового відправлення Луганський обласний центр зайнятості, м. Сєвєродонецьк Луганської області, звернувся до господарського суду Донецької області зі скаргою на дії відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку щодо виконання рішення господарського суду Донецької області від 03.07.2012року у справі № 5006/16/67/2012 за позовом Луганського обласного центру зайнятості до відповідача - Дочірнього підприємства «Донбасспецмонтажпроект» закритого акціонерного товариства «Укрголовспецмонтажпроект», м. Донецьк, про зобовязання виконати певні роботи - передати проектно-кошторисну документацію з позитивним висновком комплексної державної експертизи.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 09.11.2015року зазначена скарга прийнята до провадження.Розгляд скарги відкладався.

У змісті скарги вимоги заявника обґрунтовані тим, що 27.03.2015року Луганським обласним центром зайнятості на адресу Головного управління юстиції у Донецькій області направлено заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення господарського суду Донецької області по справі № 5006/16/67/2012 та дублікат наказу, виданий господарським судом Запорізької області. 27.10.2015року скаржник отримав поштове відправлення з постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження за №47774652 від 08.04.2015р., якою заступником начальника відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку ОСОБА_1 стягувачу відмовлено у відкритті виконавчого провадження. Прийняте рішення головним державним виконавцем умотивоване неможливістю у відповідності до вимог законів України «Про боротьбу з тероризмом» та «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» виконання органами ДВС на тимчасово неконтрольованій території, зокрема у місті Донецьку, де відбувається активна фаза антитерористичної операції, своїх повноважень - здійснення виконавчих дій.

Скаржник вважає, що вказана постанова прийнята з порушенням норм статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 121 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, за заявою, зокрема державного виконавця, господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. Скаржник вважає, що при винесенні постанови державний виконавець допустив порушення законодавчо встановленого механізму вжиття заходів для відстрочки виконання рішення суду, а його дії були направлені не на примусове виконання рішення суду, а на безпідставну відмову у прийняті виконавчого документа для виконання.

Скаржник просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 08.04.2015року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку з примусового виконання наказу № 5006/16/67/2012 (дублікат), виданого 20.07.2012 року та зобовязати відділ державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку відкрити виконавче провадження з примусового виконання рішення суду за вищезазначеним виконавчим документом.

Нормативно свої вимоги заявник обґрунтовує порушенням ВДВС вимог статей 1, 2, 26, 36, 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Луганський обласний центр зайнятості, м. Сєвєродонецьк Луганської області звернувся до суду з клопотанням про розгляд скарги за відсутності представника підприємства, вимоги скарги підтримує у повному обсязі.

Судом задоволене клопотання скаржника про розгляд скарги за відсутності його уповноваженого представника.

У судове засідання 11.01.2016року представники сторін, ВДВС не зявились, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином у порядку, що визначений процесуальним законом: ВДВС шляхом направлення поштової кореспонденції на адресу місцезнаходження; боржник у відповідності з рекомендаціями, що надані у п. 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" № 01-06/2052/14 від 01.12.2014, яким передбачено особливості повідомлення сторін судового процесу, у разі знаходження підприємства на території проведення АТО.

Згідно з даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням боржника на теперішній час є: 83001, м.Донецьк, вул.Артема, буд.41.

Дана адреса зазначена і у скарзі.

Як встановлено у актах канцелярії господарського суду Донецької області внаслідок того, що згідно листа Харківської дирекції УДППЗ Укрпошта №7-14-197 від 06.05.2015р. відділення поштового звязку призупинили приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської областей, канцелярія суду не має можливості направити поштову кореспонденцію (ухвали суду) на юридичну адресу відповідача.

Інформація про час і місце судових засідань щодо розгляду справи № 5006/16/67/2012 розміщувалась на сторінці господарського суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). Матеріали справи містять роздруковані та оформлені належним чином сторінки з відповідними повідомленнями.

З огляду на викладене, суд здійснив всі можливі дії направлені на повідомлення боржника про час та місце судового розгляду справи.

Дослідивши фактичні обставини справи, надані письмові докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд дійшов висновку про задоволення скарги, зважаючи на таке.

Рішенням господарського суду Донецької області від 03.07.2012 року по справі №5006/16/67/2012 задоволено позовні вимоги Луганського обласного центру зайнятості до Дочірнього підприємства «Донбасспецмонтажпроект» закритого акціонерного товариства «Укрголовспецмонтажпроект»: зобовязано Дочірнє підприємство «Донбасспецмонтажпроект» закритого акціонерного товариства «Укрголовспецмонтажпроект» м. Донецьк передати Луганському обласному центру зайнятості, м. Луганськ робочий проект з реконструкції нежитлових будівель, які складаються з адміністративної будівлі, нежитлових будівель та споруд, в комплекс будівель та споруд Луганського обласного центру зайнятості за адресою: м. Луганськ, вулиця 1-я Лінія, 10-а, з позитивним висновком комплексної державної експертизи за актом здачі-приймання виконаних робіт.

Рішення суду набрало законної сили і на його виконання 20.07.2012року господарським судом Донецької області видано наказ № 5006/16/67/2012 про примусове виконання, у відповідності до якого органом виконавчої служби 16.08.2012 року відкрите виконавче провадження. Однак постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку від 25.04.2014року вказаний виконавчий документ повернуто стягувачу - Луганському обласному центру зайнятості з мотивів неможливості зясувати місцезнаходження боржника. При направлені даних процесуальних документів державним виконавцем шляхом поштового відправлення вони були втрачені.

За заявою Луганського обласного центру зайнятості ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.03.2015року боржнику видано дублікат наказу про примусове виконання рішення господарського суду Донецької області від 03.07.2012року по справі №5006/16/67/2012.

Стягувач повторно звернувся із заявою про примусове виконання рішення суду.

Постановою від 08.04.2015 року заступник начальника відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку ОСОБА_1 відмовив у прийнятті до провадження та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 5006/16/67/2012 (дублікату).

Вказана постанова державним виконавцем аргументована тим, що боржник - Дочірнє підприємство «Донбаспецмонтажпроект» закритого акціонерного товариства «Укрголовспецмонтажпроект» знаходиться за адресою: 83001, м. Донецьк, вулиця Артема, 41 і відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не перереєстроване. Законами України «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначені тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. 07.11.2014 року розпорядженням Кабінету міністрів України № 1085-р було затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. У звязку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться.

Враховуючи викладене, державний виконавець визнав неможливим здійснення виконавчих дій на території проведення активної фази АТО.

Відповідно до частини 1 статті 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно наданих скаржником документів: супровідного листа від 08.04.2015 (вих. 2105) та конверта поштового відправлення постанова органу виконавчої служби і наказ (дублікат) № 5006/16/67/2012 отримані Луганським обласним центром зайнятості 27.10.2015року.

Таким чином, звернення зі скаргою на дії державного виконавця органу ДВС щодо відмови у прийнятті виконавчого документа до виконання стягувачем здійснено у встановлені законом порядку та строки.

Положеннями статті 115 ГПК України закріплено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановлено Законом України «Про виконавче провадження».

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом. Накази про стягнення судового збору надсилаються до державних податкових інспекцій (ст. 116 ГПК України).

Нормативно-правове визначення виконавчого провадження наведене в статті 1 Закону України від 21.04.1999року № 606-XІV «Про виконавче провадження» (з відповідними змінами і доповненнями). Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадиться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно вимогам статті 2 цього Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі - державні виконавці).

Процес виконавчого провадження у відповідності до змісту положень Закону України «Про виконавче провадження» складається з основних стадій: 1) відкриття провадження; 2) підготовка до примусового виконання; 3) вжиття заходів примусового виконання; 4) закінчення виконавчого провадження.

Тим самим первісною стадією виконавчого провадження є його відкриття, яке полягає в оцінці державним виконавцем відповідності виконавчого документу вимогам закону та виконанні ним процесуальних дій.

За правилами частини 1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Підстави відмови у відкритті виконавчого провадження передбачені в статті 26 Закону України «Про виконавче провадження». Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку предявлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) предявлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших, передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку у постанові від 08.04.2015року як на підставу для відмови у прийнятті виконавчого документу послався на неможливість проведення виконавчих дій на неконтрольованій державою Україна території, де на теперішній час проводиться активна фаза антитерористичної операції, що витікає з норм Законів України «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», однак не навів норми Закону України «Про виконавче провадження», що передбачає право на відмову у відкритті виконавчого провадження у визначених обставинах.

Фактично правова підстава для відмови у відкритті виконавчого провадження (пункт ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження») у постанові не зазначена.

Положення Законів України «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не передбачають, що знаходження боржника на території проведення АТО є обставиною, що виключає здійснення виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до норм Закону України від 20 березня 2003 року № 638-ІV «Про боротьбу з тероризмом» (з відповідними змінами і доповненнями) у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод. На вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

У статті 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (набрав чинності з 15.10.2014 року) визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року № 405/2014.

На виконання вимог наведених законів розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.05.2015 року № 428-р внесені зміни до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до яких віднесено, зокрема, місто обласного значення - м. Донецьк.

Виконавчі дії, як визначено частинами 1, 2 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження», провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійного органу або майна.

Виконання рішення, яке зобовязує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій.

Згідно даним витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців боржник по господарській справі - Дочірнє підприємство «Донбаспецмонтажпроект» закритого акціонерного товариства «Укрголовспецмонтажпроект» зареєстроване за адресою: 83001, м. Донецьк, вул. Артема, 41. Відомості щодо перереєстрації юридичної особи відсутні.

Однак, виходячи з того, що рішенням господарського суду Донецької області від 03.07.2012року по справі № 5006/16/67/2012 зобовязано відповідача передати позивачу робочий проект з реконструкції нежитлових будівель з позитивним висновком комплексної державної експертизи за актом здачі-приймання виконаних робіт, виконавчі дії безпосередньо не повязані з територією м.Донецьк, дані дії можуть бути проведені на будь-якій території за наявності виготовленого проекту.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 4 ст. 13, ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Частиною 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Вирішуючи справу "Шмалько проти України" Європейський суд з прав людини в п.43 свого рішення від 20.07.2004р. дійшов наступного висновку: "Суд наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, як би стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також, як зазначив Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012, за практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Таким чином, виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження, тому відмова державного виконавця у відкритті виконавчого провадження в даному випадку позбавляє стягувача можливості реалізувати своє право на судовий захист.

За змістом ст. 36 Закону України Про виконавче провадження за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Проте, таке звернення можливе тільки після порушення виконавчого провадження.

При цьому, неможливість надіслання боржникові постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення може утруднити виконання рішення, але не унеможливлює його виконання.

Відповідно до ст. 31 Закону України Про виконавче провадження допускається повідомлення учасників виконавчого провадження засобами факсимільного звязку або електронною поштою. До того, державний виконавець не позбавлений права вимагати авансування витрат стягувачем на проведення виконавчих дій в порядку ст. 41 Закону, з метою забезпечення курєрської (комерційної) доставки пошти на адресу боржників. У звязку з чим, суд вважає, що державний виконавець заздалегідь ухилився від намагань забезпечити виконання судового рішення.

Приписами частин перших статей 6 і 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Наданий стягувачем до виконання виконавчий документ суду повністю відповідає вимогам, передбаченим Законом України Про виконавче провадження, тому за приписами п. 1 ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження.

Відповідно до положень постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 року, за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобовязує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи приписи Господарського процесуального кодексу України, Закону України Про виконавче провадження, пункту 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, у суду відсутні повноваження скасовувати рішення органів Державної виконавчої служби. Натомість встановивши обґрунтованість доводів заявника, суд може визнати постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною. Як зазначено в інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-08/369 від 29.06.2010 Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2009 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України, вимога скаржника щодо скасування постанови чи іншого акта органу Державної виконавчої служби за своєю правовою природою тотожна вимозі про визнання їх недійсними. Тому у господарського суду відсутні правові підстави для відмови в задоволенні скарги лише з тієї причини, що в ній зазначається про скасування відповідної постанови (акта), а не про визнання її недійсною.

За таких обставин, та виходячи із основних загально правових засад справедливості, законності, рівності субєктів, притаманних господарському праву, проаналізувавши встановлені конкретні обставини, оцінивши надані докази і їх сукупності та взаємозвязку, враховуючи конституційний принцип доступність до правосуддя всіх осіб, незалежно від міста їх реєстрації, застосовану у цієї справі практику Європейського суду з прав людини щодо недопустимості ухилення від виконання судових рішень, яка є обовязковою для національних судів згідно Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, враховуючи також справедливий баланс інтересів стягувача та боржника, суд вважає обґрунтованою та такою, що відповідає закону, позицію Луганського обласного центру зайнятості про відсутність у державного виконавця у даному випадку передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження на підставі представленого стягувачем виконавчого документа, тому вимоги скарги задовольняються.

Керуючись Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, Конституцією України, Законом України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини,Законом України Про виконавче провадження, ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Луганського обласного центру зайнятості м.Сєвєродонецьк на дії Відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку щодо виконання рішення господарського суду Донецької області від 03.07.2012р. у справі №5006/16/67/2012 задовольнити.

Визнати дії Відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження №47774652 від 08.04.2015року незаконними.

Визнати постанову Відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку про відмову у відкритті виконавчого провадження №47774652 від 08.04.2015року недійсною.

Зобовязати Відділ державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку винести постанову про відкриття виконавчого провадження за наказом господарського суду Донецької області від 20.07.2012року № 5006/16/67/2012.

Ухвала господарського суду набирає чинності в день її винесення судом.

Ухвалу може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду.

Суддя А.М. Осадча