ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2016 року Справа № 904/8932/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дмитренко Г.К.- доповідач

суддів: Виноградник О.М., Джихур О.В.

при секретарі: Ситниковій М.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність № 14-138 від 13.05.2014 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність № 08/1408 від 20.09.2013 р.;

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2015 року у справі № 904/8932/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до публічного акціонерного товариства Дніпровський крохмалепатоковий комбінат, смт.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

про стягнення 2854396 грн. 33 коп.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 26.01.2016 року по 16.02.2016 року (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2015 року (суддя Загинайко Т.В.) з публічного акціонерного товариства "Дніпровський крохмалепатоковий завод" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" стягнуто 40166 грн. 79 коп. пені, 15711 грн. 96 коп. інфляційних втрат, 21076 грн. 99 коп. річних та 1756 грн. 84 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 40166 грн. 79 коп., посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що оскаржуване рішення в частині обґрунтування зменшення розміру неустойки містить лише доводи та аргументи, на яких ґрунтувалося клопотання відповідача щодо зменшення розміру неустойки, а отже судом першої інстанції не виконані вимоги закону щодо оцінки майнового стану обох сторін, які беруть участь у зобовязанні. Крім того позивач посилається на недоведення винятковості обставин у даній справі, а також на те, що судом неправомірно самостійно визначено розмір пені з урахуванням того, що сторони визначили вид забезпечення виконання зобовязання у п. 7.2 договору.

Публічне акціонерне товариство "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат у відзиві на апеляційну скаргу просить в її задоволенні відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, посилаючись на те, що незважаючи на скрутне фінансове становище, публічне акціонерне товариство "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат виконало свої зобовязання за договором та оплатило вартість природного газу у повному обсязі. Відповідач також зазначає, що позивачем не надано до матеріалів справи жодних доказів спричинення йому матеріальної або будь-якої іншої шкоди внаслідок порушення зобовязання саме з боку публічного акціонерного товариства "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

28.12.2012 року між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) і публічним акціонерним товариством "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/2339-ТЕ-3.

За п.1.1 договору купівлі-продажу продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ) на умовах цього договору.

31.12.2013 року сторони підписали додаткову угоду № 2 до договору купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 року № 13/2339-ТЕ-3, якою пункт 1.1 договору викладено у наступній редакції:

«Продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році та у I півріччі 2014 року природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ) на умовах цього договору».

Відповідно п.2.1 договору (враховуючи доповнення, викладені у додатковій угоді № 2) продавець передає покупцеві з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року газ обсягом до 1635 тис. куб. м.

Продавець передає покупцеві у січні-червні 2014 року газ, спожитий покупцем за цим договором у грудні 2013 року.

Фактичні обсяги, що передаються за цим договором у 2014 році, зазначаються помісячно в актах приймання-передачі природного газу.

Ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ (п.5.1 договору).

За п.5.2 договору ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1091 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 1091 грн., крім того ПДВ 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ 1309,20 грн.

Загальна вартість цього договору на дату його укладення становить 1783785 грн., крім того ПДВ 356757 грн., разом з ПДВ 2140542 грн. (п. 5.5 договору).

У відповідності з п. 3.3 договору приймання передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Згідно п. 3.4. договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2013 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11 договору).

На виконання договору купівлі-продажу природного газу продавець у період з січня 2013 року по квітень 2013 року та листопад грудень 2013 року передав відповідачу природний газ на загальну суму 1231871 грн. 05 коп., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 21.10.2013 року на суму 295559 грн. 75 коп., від 21.10.2013 року на суму 270190 грн. 08 коп., від 21.10.2013 року на суму 311001 грн. 78 коп., від 21.10.2013 року на суму 72339 грн. 86 коп., від 30.11.2013 року на суму 75315 грн. 66 коп., від 24.01.2014 року на суму 208463 грн. 92 коп. (а.с.20, 21, 22, 23, 24, 25).

Посилання відповідача на затримку в оформленні актів приймання-передачі природного газу, як підставу для звільнення його від відповідальності, обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції до уваги, оскільки згідно пункту 6.1 договору обов'язок споживача оплатити отриманий газ не пов'язаний з підписанням актів приймання-передачі. Наявність актів є обов'язковим лише для проведення остаточного розрахунку, який включає можливі розбіжності та коригування стосовно обсягів, визначених умовами договору.

У відповідності з п.6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач здійснив оплату отриманого природного газу з порушенням строків, обумовлених договором.

Частинами 1,7 ст. 193 Господарського кодексу України унормовано, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності із ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

У відповідності із ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.6 ст.231 Господарського кодексу України).

Згідно частини 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За розрахунком позивача сума пені за прострочення виконання відповідачем зобовязання по оплаті поставленого природного газу за загальний період з 14.02.2013 року по 03.08.2014 року складає 80333 грн. 58 коп.

У відповідності з ч.2 ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У пункті 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" вказано, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

При проведенні розрахунку пені позивачем не враховано, що день оплати не вважається днем прострочки виконання зобовязання. Відповідно перерахунку, здійсненого апеляційним господарським судом по кожному періоду нарахування окремо, до стягнення з відповідача підлягає пеня у сумі 4820 грн. 01 коп. за період з 14.05.2013 року по 07.11.2013 року та 2936 грн. 21 коп. за період з 14.12.2013 року по 06.04.2014 року. Оскільки після перерахунку судом апеляційної інстанції сума пені за деякі періоди виявилась більшою, ніж вказано позивачем у розрахунку штрафних санкцій, доданому до позовної заяви, то за період з 14.02.2013 року по 07.11.2013 року до стягнення підлягає сума пені, вказана у розрахунку позивача, тобто 21450 грн. 35 коп., за період з 14.03.203 року по 07.11.2013 року - 19483 грн. 30 коп., за період з 14.04.2013 року по 07.11.2013 року 21787 грн. 17 коп., за період з 14.01.2014 року по 03.08.2014 року 9805 грн. 02 коп. Всього з відповідача підлягає до стягнення 80282 грн. 06 коп. пені.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення річні за період з 14.02.2013 року по 03.08.2014 року в сумі 21076 грн. 99 коп., та інфляційні втрати з грудня 2013 року по липень 2014 року в сумі 15711 грн. 96 коп.

За результатами перерахунку, здійсненого апеляційним господарським судом по кожному періоду нарахування окремо, з урахуванням розяснень, викладених у п. 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", до стягнення з відповідача підлягає 3% річних у сумі 20975 грн. 90 коп. (за період з 14.02.2013 року по 07.11.2013 року 6486 грн. 12 коп.; з 14.03.2013 року по 07.11.2013 року 5307 грн. 57 коп.; з 14.04.2013 року по 07.11.2013 року 5316 грн. 85 коп.; з 14.05.2013 року по 07.11.2013 року 1058 грн. 34 коп.; з 14.12.2013 року по 06.04.2014 року 677 грн. 59 коп.; з 14.01.2014 року по 03.04.2014 року 2129 грн. 43 грн.).

У п. 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р.

Відповідно проведеного апеляційним господарським судом перерахунку за період прострочення оплати основного боргу, з урахуванням розяснень, наведених у п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", з публічного акціонерного товариства "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат підлягає стягненню 14910 грн. 80 коп. втрат від інфляції, з яких за зобовязаннями листопада 2013 року за період застосування індексу інфляції з січня 2014 року по березень 2014 року - 2183 грн. 08 коп., за зобовязаннями грудня 2013 року за період застосування індексу інфляції з лютого 2014 року по липень 2014 року - 12727 грн. 72 коп.

03.11.2015 року публічним акціонерним товариством "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат до суду першої інстанції подано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) на 90% (а.с. 50-52).

Судом першої інстанції це клопотання задоволено частково та зменшено суму нарахованої пені на 50%, тобто із 80333 грн. 58 коп. судом стягнуто 40166 грн. 79 коп.

В силу ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Колегія суддів вважає, що в даному випадку судом першої інстанції враховано інтереси сторін та правомірно зменшено суму пені на 50%.

Відповідно пояснень відповідача, наведених у клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій (пені), несвоєчасне виконання публічним акціонерним товариством "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат зобовязань за договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 року № 13/2339/ТЕ-3 виникло внаслідок скрутного фінансового стану, спричиненого, у тому числі, несвоєчасністю розрахунків за поставлену ним теплову енергію, для виробництва якої використовувався одержаний природний газ.

Поставлений позивачем природний газ використовувався відповідачем для виробництва теплової енергії, яка на підставі договору від 01.11.2011 року про надання послуг з теплопостачання (а.с. 75-76) передавалась комунальному підприємству Дніпровець Дніпровської селищної ради, а це підприємство, в свою чергу, поставляє теплову енергію бюджетним установам, населенню, іншим споживачам. Як вказує відповідач, заборгованість комунального підприємства Дніпровець перед публічним акціонерним товариством "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат за поставлену теплову енергію є значною та за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року збільшилась з 6787828 грн. 72 коп. до 7486965 грн. 90 коп., що підтверджується двостороннім актом зведення взаєморозрахунків за період з 01.01.2013 року по 01.12.2014 року (а.с. 61-67, 68-74).

На підтвердження збитковості підприємства публічним акціонерним товариством "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат надано звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за перший квартал 2014 року та за перше півріччя 2014 року, згідно яких збиток відповідача за звітні періоди склав відповідно 10015 тис. грн. та 3602 тис. грн. (а.с. 55-56, 59-60).

Відповідно наданого публічним акціонерним товариством "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат балансу (звіт про фінансовий стан) на 30.06.2014 року поточна кредиторська заборгованість підприємства за товари, роботи, послуги на кінець звітного періоду дорівнювала 48221 тис. грн. (а.с. 57-58).

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не враховано інтереси публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та не взято до уваги негативні наслідки, спричинені позивачу простроченням виконання зобовязання відповідачем.

Позивач стверджує, що збиток компанії складає 82 млрд. грн., посилаючись при цьому на звіт про фінансові результати за 2014 рік. Однак жодних фінансових та бухгалтерських документів, зокрема, баланс річний (звіт про фінансовий стан), річний звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід), що характеризують фінансовий стан публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", матеріали справи не містять.

Позивач в апеляційній скарзі вказує, що за договором від 20.11.2013 року № 423/14-ТЕ-3 постачався імпортований природний газ, який закуповується за зовнішньоекономічними контрактами, якими встановлені чіткі строки розрахунків за поставлений газ. Внаслідок несвоєчасного проведення розрахунків за спожитий природний газ позивач змушений залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу ч.1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не надано доказів на підтвердження доводів щодо залучення комерційних кредитів для проведення розрахунків з контрагентами за зовнішньоекономічними контрактами.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи інтереси обох сторін, а також те, що отриманий природний газ використовувався публічним акціонерним товариством "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат не для власних виробничих потреб, а спрямовувався для виробництва теплової енергії, яка споживалась населенням, бюджетними та релігійними організаціями, і те, що відповідач повністю сплатив позивачеві борг за спожитий у спірному періоді газ, про що свідчать наявні у справі копії платіжних доручень від 08.11.2013 року №311070048 (а.с. 118), від 07.04.2014 року № 404070057 (а.с. 119) та від 04.08.2014 року № 408010084 (а.с. 120), господарським судом обґрунтовано зменшено суму пені за порушення відповідачем грошового зобовязання на 50%.

Оскільки після перерахунку, здійсненого апеляційним господарським судом, сума пені складає 80282 грн. 06 коп., то враховуючи зменшення суми пені на 50%, з публічного акціонерного товариства "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат підлягає стягненню 40141 грн. 03 коп.

Відповідно п.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

З огляду на вищевикладене рішення господарського суду підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2015 року у справі № 904/8932/15 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

Стягнути з публічного акціонерного товариства Дніпровський крохмалепатоковий комбінат, смт.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ 40141 грн. 03 коп. пені, 14910 грн. 80 коп. інфляційних втрат, 20975 грн. 90 грн. 3% річних, 1742 грн. 53 коп. судового збору, видавши наказ.

В решті позову відмовити.

Виконання цієї постанови покласти на господарський суд Дніпропетровської області.

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Головуючий суддя Г.К. Дмитренко

Суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В. Джихур

повний текст постанови виготовлений 17.02.16р.