ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.02.16 Справа № 904/10375/15

За позовом Державного підприємства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ", м. Кривий Ріг

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за дов. № 30/01 від 04.01.2016

від відповідача: ОСОБА_2 - представник за дов. № 184/1001 від 12.05.2015

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" про стягнення 73237, 79 грн. основної заборгованості, 55660, 72 грн. інфляційних втрат, 4003 грн. трьох відсотків річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 65 від 15.10.2010 в частині повної та своєчасної оплати за теплову енергію.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2015 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 21.12.2015.

21.12.2015 відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з проведенням переговорів про врегулювання спору між сторонами.

В судовому засіданні 21.12.2015, відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), оголошено перерву до 25.01.2016. Після перерви розгляд справи було продовжено.

25.01.2016 відповідач подав до суду клопотання про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України.

Ухвалою суду від 25.01.2016 строк розгляду справи продовжено на п'ятнадцять днів.

У судовому засіданні 25.01.2016 було оголошено перерву до 08.02.2016.

01.02.2016 від відповідача надійшло клопотання про залучення документів до матеріалів справи, в якому останній просить суд залучити до матеріалів справи копію платіжного доручення № 336640 від 22.01.2016 про сплату основного боргу у розмірі 73237, 79грн. та копію заяви відповідача про зарахування сторонами однорідних вимог у сумі 59663, 72 грн.

04.02.2016 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій зазначає, що відповідачем 22.01.2016 сплачено суму основного боргу у розмірі 73237, 79 грн. та просить суд стягнути з відповідача 55660, 72 грн. інфляційних втрат та 4003 грн. трьох відсотків річних.

Відповідності до ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Оскільки заява позивача про зменшення розміру позовних вимог не порушує чиї-небудь права та інтереси, вона прийнята судом до розгляду.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 08.02.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.10.2010 між Державним підприємством «Криворізька теплоцентраль» (далі позивач, теплопостачальна організації) та Відкритим акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго», статут арк. с. 88-90) (далі відповідач, споживач) було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 65 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору за цим договором теплопостачальника організація бере на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно з п. 2.1 договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального періоду; гаряче водопостачання - протягом року.

Облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія проводиться за комерційними приладами обліку на межі балансової належності теплових мереж Теплопостачальної організації та споживача або за домовленістю сторін в іншому місці.

У разі відсутності, пошкодження та/або неправильної роботи приладів комерційного обліку оплата здійснюється відповідно до визначених у договорі навантажень по опалюванню та гарячому водопостачанню з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді (п. 5.1 договору).

Пунктом 5.3 договору встановлено, що межа балансової належності (експлуатаційної відповідальності) сторін оформлюється у вигляді акта зі схемами теплових мереж підписаного у двосторонньому порядку, який є невід'ємною частиною договору, та не може бути змінено в односторонньому порядку.

Відповідно до пунктів 6.1-6.3 договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться у грошовій формі, відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач сплачує вартість спожитої теплової енергії згідно рахунку та акта здачі-приймання послуг, який підтверджує обсяг отриманої теплової енергії, не пізніше 20-го числа наступного за розрахунковим, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

На виконання умов договору, позивач у грудні 2013 року поставив, а відповідач прийняв теплову енергію на загальну суму 73237, 79 грн., що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 2114 від 31.12.2013, підписаним обома сторонами та скріпленим печатками підприємств.

Відповідач вартість поставленої теплової енергії на суму 73237, 79 грн. у строки, встановлені умовами договору, не сплатив, у звязку з чим позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 73237, 79 грн.

Під час розгляду даної справи, відповідач здійснив оплату вартості поставленої у грудні 2013 року теплової енергії на суму 73237, 79 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 22.01.2016 № 336640 (арк. с. 49), у звязку з чим позивач звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог на суму основного боргу у розмірі 73237, 79 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За порушення відповідачем виконання грошового зобов'язання позивачем нараховано три відсотки річних за період з 21.01.2014 по 17.11.2014 у розмірі 4003 грн. та інфляційні втрати за період лютий 2014 серпень 2015 у сумі 55660, 72 грн.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з рахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, а три відсотки річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

Відповідно до п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14 індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, суд, перевіривши правильність нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат, задовольняє дані вимоги повністю, а саме три відсотки у розмірі 4003 грн. та інфляційні втрати у сумі 55660, 72 грн.

Господарський суд не приймає до уваги, залучену відповідачем до матеріалів справи заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 15.12.2015 № 41969/2001 на суму 59663, 72 грн., з огляду на нижчевикладене.

У вищезазначеній заяві відповідач зазначає, що на підставі рішень Господарського суду Дніпропетровської області у ДП "Криворізька теплоцентраль" перед ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" існує заборгованість зі сплати державного мита за наказами Господарського суду Дніпропетровської області № 28/233-08 від 25.05.2007. № 28/415-06 від 25.12.2006 та № 28/416-08 від 25.12.2006 на загальну суму 61390, 64 грн.

Згідно спірного договору у відповідача існує заборгованість перед позивачем у розмірі 59663, 72 грн., з яких три відсотки річних - 4003 грн., інфляційні втрати - 55660, 72 грн.

Посилаючись на вищевикладені обставини, відповідач зазначає про здійснення ним, на підставі ст. 601 ЦК України, зарахування грошових вимог до КП "Криворізька теплоцентраль" у розмірі 59663, 72 грн. в рахунок погашення заборгованості відповідно до наказів Господарського суду Дніпропетровської області та повідомляє КП "Криворізька теплоцентраль" про припинення грошових зобов'язань перед ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" згідно договору купівлі-продажу № 65 від 15.10.2010.

Та вказує на те, що у зв'язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог, заборгованість відповідача перед позивачем, а саме три відсотки річних у сумі 4003 грн. та інфляційні втратиу розмірі 55660, 72 грн., відсутня.

Частиною 3 ст. 203 та частиною 1 ст. 220 Господарського кодексу України передбачено припинення господарського зобов'язання, зокрема, зарахування зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав, або строк якої невизначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення щодо зарахування зустрічних однорідних вимог містить стаття 601 Цивільного кодексу України.

У пункті 1.14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14 зазначено, що вимоги про сплату пені та передбачених частиною другою статті 625 ЦК України інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, й відтак ці вимоги не можуть бути зараховані як зустрічні в порядку статті 601 ЦК України.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що подана відповідачем заява не може бути підставою припинення зобов'язань, оскільки зобов'язання щодо сплати інфляційних втрат та трьох відсотків річних є заходом відповідальності, а стягнення державного мита є судовими витратами, які суд повкладає або відшкодовує при вирішенні спору. Отже, дані вимоги не є однорідними.

Відповідно до викладеного, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, стягуються з відповідача на користь позивача у 1218 грн.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" (49107, м. Дніпропетровськ, шосе Запорізьке, 22; ідентифікаційний код 23359034) на користь Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1; ідентифікаційний код 00130850) три відсотки річних у розмірі 4003 грн., інфляційні втрати у сумі 55660, 72 грн. та 1218 грн. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено17.02.2016

Суддя ОСОБА_3