РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2016 р. Справа № 906/1592/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Олексюк Г.Є.

судді Сініцина Л.М.

при секретарі судового засідання Драчук В.М.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача 1 - не з'явився

відповідача 2 - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона"

на рішення господарського суду Житомирської області від 22.12.15 р. у справі № 906/1592/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона"

до 1) Кам'янської сільської ради

2) Приватного підприємства "Грант"

про визнання недійсним рішення 15 сесії 24 скликання від 29.07.2004 в частині продажу ПП "Грант" земельної ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 1327кв.м. від 02.11.2004, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №146006 від 04.07.2005

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 22.12.2015 р. у справі № 906/1592/15 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона" до Кам'янської сільської ради, Приватного підприємства "Грант" про визнання недійсним рішення 15 сесії 24 скликання від 29.07.2004 р. в частині продажу Приватному підприємству "Грант" земельної ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 1327 кв.м. від 02.11.2004 р., визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №146006 від 04.07.2005 р. відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що з 10.01.2002 р. Приватне підприємство "Грант" є власником приміщення теплостоянки загальною площею 281,7 кв.м. по вул. Нескорених, 15 у с. Довжик, тому земельна ділянка, на якій розташовувався цей об'єкт нерухомого майна, підлягала продажу в порядку, встановленому ст. 128 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).

Суд першої інстанції також прийшов до висновку, що оскільки, земельна ділянка площею 0,1327 га, яка знаходиться в межах с. Довжик та на якій знаходиться нерухоме майно Приватного підприємства "Грант" станом на 29.07.2004 р. була сформована як об'єкт цивільних прав, Кам'янська сільська рада правомірно прийняла рішення про продаж її Приватному підприємству "Грант" шляхом викупу за затвердженою експертною грошовою оцінкою в сумі 7 245,42 грн.

Окрім того, місцевий господарський суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в частині визнання недійсним рішення 15 сесії 24 скликання Кам'янської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 29.07.2004 р. в частині продажу Приватному підприємству "Грант" земельної ділянки, оскільки судом не встановлено підстав для скасування оскаржуваного рішення Кам'янської сільської ради. А, отже, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Поряд з цим, так як спірний державний акт на право власності на землю видано Приватному підприємству "Грант" на підставі оскаржуваного рішення Кам'янської сільської ради, у визнанні недійсним якого суд першої інстанції відмовив, то підстави для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ№146006 від 04.07.2005 р. також відсутні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона" звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 22.12.2015 р. у справі № 906/1592/15 і прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На думку скаржника, рішення суду першої інстанції винесене судом за неповного зясуванні обставин, що мають значення для справи, прийняте з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права.

Зокрема, скаржник відзначає, що право постійного користування земельною ділянкою перейшло до правонаступника Відкритого акціонерного товариства «Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона». Останнє, починаючи з моменту отримання акту на право постійного користування земельною ділянкою в 1996 р., сплачує земельний податок за земельну ділянку площею 0,91 га, станом на сьогоднішній день заборгованість по сплаті відсутня.

Скаржник звертає увагу суду на те, що ніхто не погоджував з позивачем питання про надання спірної земельної ділянки Приватному підприємству "Грант", також у позивача не вилучали вказану земельну ділянку, позивач не відмовлявся від користування спірною земельною ділянкою та не знав про те, що спірна земельна ділянка надана Приватному підприємству "Грант" і дізнався про це тільки з листа 18.05.2015 р.

Скаржник зазначає, що на спростування заяви Приватного підприємства "Грант" про застосування строків позовної давності, позивачем була надана довідка архівного сектору Житомирської районної державної адміністрації № 01-15/1-88 від 16.12.2015 р. з додатком рішення до протоколу від 17.01.2002 р. виконавчого комітету Кам'янської сільської ради з якого вбачається, що виконкомом Кам'янської сільської ради 17.01.2002 року щодо припинення права користування частиною земельної ділянки Відкритого акціонерного товариства "Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона" не приймалося рішення № 5.

Окрім того, з ОСОБА_1 про встановлення на місцевості границь земельної ділянки Приватного підприємства «Грант» від 28.01.2002 р. вбачається, що він складений на виконання неіснуючого рішення виконавчого комітету Кам'янської сільської ради від 17.01.2002 р. № 6, також його підписав голова правління Відкритого акціонерного товариства "Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона" тресту «Житомирагроспецмонтаж», тобто підприємством якого вже не існувало.

Скаржник звертає увагу на те, що колишній голова правління Відкритого акціонерного товариства "Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона" відмовився від того, що він підписував План зовнішніх меж землекористування Відкритого акціонерного товариства Житомирської спеціалізованої пересувної механізованої колони тресту «Житомирагроспецмонтаж» з наміченою для відчуження земельною ділянкою для Приватного підприємства «Грант», ОСОБА_1 про встановлення на місцевості границь земельної ділянки Приватного підприємства «Грант» від 28.01.2002 р., Плану території Приватного підприємства «Грант».

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що з Договору оренди земельної ділянки від 20.08.2002 р., який укладений між Кам'янською сільською радою та Приватним підприємством «Грант», не вбачається на виконання яких саме рішень Кам'янської сільської ради вказаний договір укладався.

Окрім того, скаржник відзначає, що існують розбіжності в рішенні Кам'янської сільської ради 15 сесії 24 скликання від 29.07.2004 р. про продаж земельної ділянки не сільськогосподарського призначення Приватному підприємству «Грант», яке надане позивачем та Кам'янською сільською радою.

Також судом першої інстанції не врахована довідка з архівного сектору Житомирської районної державної адміністрації № 01-15/1-79, 01-15/1-80 від 24.11.2015 р., з якої вбачається, що на 15-ій сесії 24 скликання Кам'янською сільською радою рішення про продаж земельної ділянки Приватному підприємству «Грант» не приймалося. Окрім того, позивачу не було відомо про існування рішення 21 сесії 23 скликання Кам'янської сільської ради від 14.02.2002 р. про припинення права користування земельною ділянкою.

Скаржник зазначає, що на сьогоднішній день в Державний акт ІІ-ЖТ № 000753 на право постійного користування землею не було внесено жодних змін, а тому рішення 21 сесії 23 скликання Кам'янської сільської ради від 14.02.2002 р. про припинення права користування земельною ділянкою не було виконане та немає юридичної сили.

Скаржник в апеляційній скарзі посилається на ст. 19 Конституції України, ч. 8 ст. 16, ст. ст. 1, 12, 15, 91-95, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, ст. 15, 16, 108, 203, 215, 216 Цивільного кодексу України, ст. 19, 95, 120, 125, 126, 141, 142, 152, 155 Земельного кодексу України, Рішення конституційного суду України №1-17/2005 22.09.2005 року №5-рп/2005, Постанову Кабінету Міністрів України "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" від 02.04.2002 року N 449.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд на 10.02.2016 р.

08.02.2016 р. на адресу суду від відповідача 2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач 2 просить залишити рішення господарського суду Житомирської області від 22.12.2015 р. у справі № 906/1592/15 без змін, а апеляційну скаргу - без задовлення.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.02.2016 р. розгляд справи відкладено на 24.02.2016 р.

19.02.2016 р. на адресу суду від відповідача 2 - Приватного підприємства «Грант» надійшло пояснення разом із додатками: листом-відповіддію Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області № 4539/10/0623 від 16.02.2016 р. та копією свідоцтва про сплату єдиного податку суб'єктом малого підприємництва - юридичною особою.

Представники позивача, відповідача 1 та відповідача 2 в судове засідання 24.02.2016 р. не з'явилися, про місце, час і дату засідання повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили (а.с. 132, 133, 141, т. 2).

Відповідно до статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, ст. 102 ГПК України про строки розгляду апеляційної скарги та той факт, що неявка в засідання суду представників сторін, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін та за наявними в матеріалах справи доказами.

Заслухавши пояснення представників відповідача 1 та відповідача 2 в судовому засіданні 10.02.2016 р., судова колегія в судових засіданнях 10.02.2016 та 24.02.2016 р., обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, дійшла висновку, що рішення господарського суду Житомирської області від 22.12.2015 року у справі № 906/1592/15 слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачаєтся з матеріалів справи, 24.04.1996 р. рішенням п'ятої сесії двадцять другого скликання Житомирської районної Ради народних депутатів (а.с.184, т.1) Державному підприємству Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона тресту Житомирагроспецмонтаж для державних потреб в постійне користування було надано земельну ділянку площею 0,91 га.

Надання в постійне користування Державному підприємству Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона тресту Житомирагроспецмонтаж земельної ділянки підтверджується Державним актом на право постійного користування землею ІІ-ЖТ №000753, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею 12.05.1996 р. за №112 (далі - державний акт на право постійного користування землею) (а.с. 75-79, т.1).

У відповідності до норм Декрету Кабінету Міністрів України №51-93 від 17.05.1993 р. "Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі та наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області №123-КАТ від 20.05.1996 р., Державне підприємство Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона тресту Житомирагроспецмонтаж було перетворено у Відкрите акціонерне товариство Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона (а.с. 174-175, т.1).

В листі Регіонального відділення фонду державного майна України по Житомирській області № 1360 від 26.05.2000 р. зазначено, що згідно із наказом про створення акціонерного товариства (про перетворення державного підприємства) від 16.02.1996 р. № 25-АТ Регіональним відділенням фонду державного майна України по Житомирській області передаються Відкритому акціонерному товариству «Житомирагроспецмонтаж» обєкти нерухомості, зокрема, теплостоянка в с. Довжик, вул. Нескорених, 15 (а.с. 181, т.1).

Відповідно до листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області № 04/2266 від 26.07.2004 р. про перелік нерухомого майна, визначено майно, яке приватизоване у складі цілісного майнового комплексу Відкритого акціонерного товариства «Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона» с. Довжик. В матеріалах справи наявний додаток до вказаного листа, а саме дублікат переліку майна, переданого до статутного фонду відкритого товариства, в якому зазначено, що згідно з наказом про створення відкритого акціонерного товариства від 20.05.1996 № 123 КАТ регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області передано відкритому акціонерному товариству «Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона» обєкти нерухомого майна, а саме стоянка для автомашин, КПП, ТОП із обол. жел. бет., що знаходяться за адресою с. Довжик, вул. Нескорених, 15 (а.с. 107-108, т. 1).

Як вбачається із листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області № 03/4271 від 09.10.2015 р., останній надав перелік нерухомого майна, що передається у власність Відкритого акціонерного товариства «Житомирагроспецмонтаж» (лист від 26.05.2000 р. № 1360). До вказаного переліку на підставі наданих до Регіонального відділення документів були включені обєкти нерухомості без визначення розміру часток, зокрема, теплостоянка за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Довжик, вул. Нескорених, 15 вартістю 5 079,08 грн. (а.с. 115, т. 1).

Як вбачається із Статуту Відкритого акціонерного товариства «Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона» (а.с. 53-74, т.1), останнє засноване відповідно до рішення регіонального відділення ФДМ України по Житомирській області від 20.05.1996 р. № 123 шляхом перетворення державного підприємства Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона тресту «Житомирагроспецмонтаж» у Відкрите акціонерне товариство згідно з Декретом Кабінету Міністрів України від 17 травня 1993 року № 51 - 93 «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» (п. 1.1 Статуту).

Відкрите акціонерне товариство «Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона» є правонаступником державного підприємства Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона тресту «Житомирагроспецмонтаж» (п. 2.3 Статуту).

Згідно рішення Установчих зборів засновників від 14.03.2014 р., викладеного у протоколі №1 (а.с.80-82, т.1), створено Товариство з обмеженою відповідальністю Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона (позивач) внаслідок реорганізації Відкритого акціонерного товариство Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона шляхом перетворення.

Пунктом 1.2. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона передбачено, що останнє створено шляхом перетворення Відкритого акціонерного товариства «Житомирська спеціалізована пересувна-механізована колона» у Товариство з обмеженою відповідальністю згідно з Рішенням Установчих зборів засновників Протокол № 1 від « 14» березні 2014 року (а.с.30 - 52, т.1), тобто позивач є правонаступником прав і обов'язків Відкритого акціонерного товариства Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона.

Згідно ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Відповідно до ст. 108 ЦК України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи (аналогічною є ст. 37 ЦК УРСР).

У зв'язку з викладеним відбулося перетворення Державного підприємства Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона тресту Житомирагроспецмонтаж у Відкрите акціонерне товариство Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона, а згодом у - Товариство з обмеженою відповідальністю Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона.

Як вбачається із матеріалів справи, 09.01.2002 р. Приватне підприємство "Грант" придбало на прилюдних торгах у Відкритого акціонерного товариства "Житомирагроспецмонтаж" приміщення теплостоянки загальною площею 281,7 кв.м. за адресою: вул. Нескорених, 15 у с. Довжик Житомирського району, що підтверджується свідоцтвом №221 від 09.01.2002 р., виданим державним нотаріусом ОСОБА_2 (а.с.138, т.1). Згідно реєстраційного посвідчення № 993 від 10.01.2002 р. (а.с. 139, т.1) Житомирське обласне державне комунальне підприємство по технічній інвентаризації посвідчило право приватної власності на зазначене вище нерухоме майно за Приватним підприємством "Грант".

Дане приміщення теплостоянки знаходиться на земельній ділянці площею 0,1327 га, що є предметом судового розгляду у даній справі.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 120 Земельного кодексу України (далі ЗК України) (в редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу), при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 377 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Норми ст. 120 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість ( постанова Верхового Суду України від 11.02.2015 у цивільній справі 6-2цс15).

Тобто, відповідно до п. 2.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» № 6 від 17.05.2011 р. у застосуванні положень статей 377 ЦК України та 120 ЗК України щодо переходу права користування земельною ділянкою внаслідок переходу права на розташований на ній житловий будинок, будівлю, споруду господарським судам слід враховувати, що положення відповідних статей обох кодексів мають один і той же предмет регулювання, а тому підлягають застосуванню в сукупності.

Згідно п. 2.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» № 6 від 17.05.2011 р. правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно.

Виходячи із наведених норм законодавства, у разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу - права власності або права користування (постанова Верховного Суду України від 06.12.2010 у справі №40/3).

Враховуючи приписи законодавства, Приватне підприємство "Грант" набуло статусу власника нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці, а тому останнє звернулося до Кам'янської сільської ради з клопотанням про надання в користування даної земельної ділянки.

17.01.2002 р., розглянувши клопотання Відкритого акціонерного товариства «Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона» про припинення права користування частиною земельної ділянки в с. Довжик по вул. Нескорених, 15, і план з погодженням меж відчудженої земельної ділянки та копією свідоцтва від 09.01.2002 р. про право власності на майно, яке складається із приміщення теплостоянки, що знаходиться в с. Довжику по вул. Нескорених, 15, придбане Приватним підприємством «Грант» у Відкритого акціонерного товариства «Житомирагроцпецмонтаж», рішенням №5 виконавчого комітету Кам'янської сільської ради припинено право користування земельною ділянкою в розмірі 0,1327 га Відкритого акціонерного товариства Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона в с. Довжик по вул. Нескорених, 15; відізвано державний акт ІІ-ЖТ №000753 на право постійного користування землею Житомирської спеціалізованої пересувної механізованої колони тресту Житомирагроспецмонтаж, який зареєстровано в Книзі записів державних актів за №112 від 12.05.1996 р. (а.с. 35 т. 2).

17.01.2002 р., розглянувши клопотання Приватного підприємства «Грант» про надання в оренду з правом викупу земельної ділянки в с. Довжик по вул. Нескорених, 15 на якій розташоване приміщення теплостоянки, яке раніше належало Відкритому акціонерному товариству «Житомирагроцпецмонтаж», а на даний час на підставі нотаріально посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_2 свідоцтва АЕІ № 275750 від 09.01.2002 р. зареєстрованого в реєстрі за № 2-21, посвідченим Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації № 993 від 10.01.2002 р., належить на праві приватної власності приватному підприємству «Грант», що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів станом на 02.11.2004 р., та плану з погодженням меж земельної ділянки наміченої для надання вищезазначеному підприємству, рішенням №6 виконавчого комітету Кам'янської сільської ради надано Приватному підприємству "Грант" земельну ділянку в розмірі 0,1327 га в довгострокову оренду на 25 років у с. Довжик по вул. Нескорених, 15 для виробничих потреб (а.с.24-25, 36, 51, т.2).

На виконання вищевказаного рішення складено акт про встановлення на місцевості границь земельної ділянки Приватному підприємству "Грант" від 28.01.2002 р., який також підписано Головою правління Відкритого акціонерного товариства Житомирської спеціалізованої пересувної механізованої колони тресту Житомирагроспецмонтаж" ОСОБА_1 (а.с. 37, т.2). Доказом підписання вказаного акта є заява ОСОБА_1 від 03.02.2016 р., яка подана до суду апеляційної інстанції, в якій останній стверджує, що в період з 2000 р. по 2014 р. на документах, а саме: на плані зовнішніх меж землекористування Житомирської спеціалізованої пересувної механізованої колони тресту «Житомрагроспецмонтаж» з наміченою для відчуження земельної ділянки для Приватного підприємства «Грант», на плані території Приватного підприємства «Грант», на акті встановлення на місцевості границь земельної ділянки Приватного підприємства «Грант» від 28.01.2002 р., дійсно проставлений підпис голови правління Відкритого акціонерного товариства "Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона" в період з 2000 р. по 2014 р. - ОСОБА_1, про що вказано у нотаріально завіреній заяві від 03.02.2016 р. Справжність підпису ОСОБА_1 на заяві від 03.02.2016 р. засвідчена приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу ОСОБА_3 (а.с. 119, т. 2).

14.02.2002 р., розглянувши клопотання Відкритого акціонерного товариства «Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона» про припинення права користування частиною земельної ділянки в с. Довжик по вул. Нескорених, 15 і план погодження меж відчудження ділянки та копію свідоцтва від 09.01.2002 р. про право власності на майно, яке складається із приміщення теплостоянки, що знаходиться в с. Довжик по вул. Нескорених, 15, придбане Приватним підприємством у Відкритого акціонерного товариства «Житомирагроцпецмонтаж», рішенням 21 сесії 23 скликання Кам'янської сільської ради припинено право користування земельною ділянкою в розмірі 0,1327 га Відкритого акціонерного товариства Житомирської спеціалізованої пересувної механізованої колони тресту Житомирагроспецмонтаж" в с. Довжик по вул. Нескорених, 15; відізвано державний акт ІІ-ЖТ №000753 на право постійного користування землею Житомирської спеціалізованої пересувної механізованої колони тресту Житомирагроспецмонтаж, який зареєстровано в Книзі записів державних актів за №112 від 12.05.1996 р. для внесення змін (а.с. 17, т.2).

14.02.2002 р., розглянувши клопотання приватного підприємства «Грант» про передання в оренду з правом викупу земельної ділянки в с. Довжик, по вул. Нескорених, 15 на якій розташоване приміщення теплової стоянки, яке раніше належало Відкритому акціонерному товариству «Агроцпецмонтаж», а на даний час на підставі свідоцтва АЕІ № 275750 від 09.01.2002 р. зареєстроване в реєстрі за № 2-21 належить приватному підприємству, рішенням 21 сесії 23 скликання Кам'янської сільської надано Приватному підприємству "Грант" земельну ділянку в розмірі 0,1327 га в довгострокову оренду на 25 років у с. Довжик по вул. Нескорених, 15 для виробничих потреб (а.с. 67, т.2).

20.08.2002 р. між Кам'янською сільською радою та Приватним підприємством "Грант" було укладено договір оренди земельної ділянки (реєстраційний номер 13), згідно якого останньому було передано у довгострокове платне володіння і користування земельну ділянку для комерційного використання загальною площею 0,1327 га, що розташована по вул. Нескорених, 15 у межах с.Довжик Кам'янської сільської ради Житомирського району (а.с. 140-141, т.1).

Згідно п. 1.3 договору оренди на земельній ділянці розміщено обєкт нерухомого майна приміщення теплостоянки, що належить орендарю на праві власності згідно свідоцтва, виданого 09.01.2002 р. третьою Житомирською державною нотаріальною конторою за № 2-21 та зареєстрованого Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації 10.01.2001 р. за р. № 993.

Земельна ділянка передається в оренду терміном на 25 років для виробничих потреб автотехобслуговування (п. 2.1 договору оренди).

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 83 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності (п. а) ч. 2 ст. 83 ЗК України).

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами.

Згідно з пунктами "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, тощо.

Відповідно до ст. 122 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За приписами п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) визначено компетенцію сільських, селищних, міських рад, зокрема щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Такі питання мають вирішуватись виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Тобто, відповідач 1- Кам'янська сільська рада діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В пункті 3.3. договору оренди передбачено, орендар має право, зокрема, переважно перед іншими особами викупити орендовану земельну ділянку в порядку, визначеному Земельним кодексом.

У ч. 1 та 2 ст. 127 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності громадянам та юридичним особам, які мають право на набуття земельних ділянок у власність, а також іноземним державам відповідно до цього Кодексу; продаж земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам здійснюється на конкурентних засадах (аукціон, конкурс), крім викупу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що є власністю покупців цих ділянок.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.01.2002 р. Приватне підприємство "Грант" придбало на прилюдних торгах у Відкритого акціонерного товариства "Житомирагроспецмонтаж" приміщення теплостоянки за адресою: вул. Нескорених, 15 у с.Довжик Житомирського району, що підтверджується свідоцтвом №221 від 09.01.2002 р., виданого державним нотаріусом ОСОБА_2 (а.с.138, т.1).

Частиною 2 статті 128 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) передбачено, що громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до сільської ради. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. До заяви (клопотання) додаються, зокрема, документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці.

Як визначено ч. 3 ст. 128 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 9 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) передбачено, що орендар, який відповідно до закону може мати у власності орендовану земельну ділянку, має переважне право на придбання її у власність у разі продажу цієї земельної ділянки, за умови, що він сплачує ціну, за якою вона продається; орендар може придбати земельну ділянку, що перебуває в оренді, за умови згоди орендодавця на продаж цієї земельної ділянки.

29.07.2004 р., розглянувши клопотання Приватного підприємства "Грант", на п'ятнадцятій сесії двадцять четвертого скликання Кам'янська сільська рада вирішила погодити звіт, складений незалежним експертом про експертну грошову оцінку земельної ділянки; продати Приватному підприємству "Грант", шляхом викупу земельну ділянку площею 1327 кв.м за 7 245,42 грн. (вартість, визначена на підставі звіту про експертну грошову оцінку) для промислового виробництва, яка знаходиться в його користуванні на території Кам'янської сільської ради (а.с. 50, т.2).

На виконання зазначеного рішення 02.11.2004 р. між Кам'янською сільською радою та Приватним підприємством "Грант" було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно якого Кам'янська сільська рада передала за плату, а Приватне підприємство "Грант" прийняло у власність земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 1327 кв.м, яка знаходиться на території Кам'янської сільської ради в межах села Довжик Житомирського району по вул. Нескорених, 15 (а.с.143-144, т.1).

У п.1.3 договору купівлі-продажу вказано, що на земельній ділянці розміщено об'єкт нерухомого майна - приміщення теплостоянки, що належить відповідачу-2 на праві власності згідно свідоцтва, виданого 09.01.2002 р. третьою Житомирською нотаріальною конторою за р.№2-21 та зареєстрованого Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації 10.01.2002 р. №993.

02.11.2004 р. договір купівлі-продажу зареєстрований в Державному реєстрі правочинів (а.с.146, т.1).

Частиною 6 та частиною 7 статті 128 ЗК України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення) передбачено, що рішення сільської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки; передбачено обов'язкове нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки. Підставою для видачі державного акта на право власності на земельну ділянку та її державної реєстрації був документ про оплату.

Як вбачається з матеріалів справи, договір купівлі-продажу від 02.11.2004 р., укладений між Кам'янською сільською радою та Приватним підприємством "Грант" нотаріально посвідчений та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів (а.с.146, т.).

Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Як вбається з матеріалів справи, 04.07.2005 р. Приватне підприємство "Грант" отримало Державний акт на право власності на зазначену вище земельну ділянку серії ЖТ №146006, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №03, кадастровий номер земельної ділянки :06:001:0154, яка розташована в с. Довжик, вул. Нескорених, №15 та призначена для виробничих потреб (автотехобслуговування) (а.с. 147-148, т.1).

Таким чином, 04.07.2005 р. було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №146006, згідно якого останній є власником земельної ділянки площею 0,1327га, яка розташована у с. Довжик, вул. Нескорених, 15, а також проведено його державну реєстрацію у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №03 (а.с. 147-148, т.1).

Колегія суддів апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи позивача щодо сплати податку за спірну земельну ділянку, оскільки його сплата в 2014 р. не підтверджує факту, що земельна ділянка площею 0,1327 га належала позивачу станом на 14.02.2002 р.

Як вбачається із листа Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області № Б-328/0-2236-15 від 16.12.2015 р. згідно державної статистичної звітності форми 6-зем за Житомирською спеціалізованою пересувною механізованою колоною тресту «Житомирагроспецмонтаж» обліковується земельна ділянка площею 0,78 га, за приватним підприємством «Грант» - земельна ділянка площею 0,13 га на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 146006.

Окрім того, колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що за змістом статті 1 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, звертаючись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу держаної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. У відповідності до статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Наведене свідчить про те, що передумовою для визнання недійсним акта (рішення) є як невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, так і порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняте суб'єктом владних повноважень рішення про передачу у власність чи оренду земельної ділянки є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах (рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту (ст.16, 20 Цивільного кодексу України).

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що прийняте 29.07.2004 р. на п'ятнадцятій сесії двадцять четвертого скликання рішення Кам'янської сільської ради щодо продажу Приватному підприємству "Грант", шляхом викупу земельну ділянку площею 1327 кв.м за 7 245,42 грн. (вартість, визначена на підставі звіту про експертну грошову оцінку) для промислового виробництва, яка знаходиться в його користуванні на території Кам'янської сільської ради (а.с. 50, т.2), не порушує права позивача, а також не є підставою для захисту прав позивача з урахуванням положень статті 1 Господарського процесуального кодексу України.

Також, судом не приймаються посилання позивача щодо факту неправомірності рішень Кам'янської сільської ради від 17.01.2002 р. та 14.02.2002 р., оскільки рішення 15 сесії 24 скликання Кам'янської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 29.07.2004 р. приймалося на підставі рішень відповідача 1 від 17.01.2002 р. та 14.02.2002 р. Окрім того, останні чинні, ніким (зокрема, і позивачем) не оскаржені, не скасовані у судовому порядку і такі докази в матеріалах справи відсутні. Поряд з цим, дані рішення не є предметом судового розгляду.

Судова колегія апеляційної інстанції відзначає, що в судовому засіданні 10.02.2016 р. були оглянуті оригінали рішень Кам`янської сільської ради від 29.07.2004 р., від 17.02.2004 р., від 14.02.2002 р., від 14.02.2002 р., № 6 від 17.01.2002 р., № 5 від 17.01.2002 р. Копії наявні в матеріалах справи ідентичні оригіналам.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині визнання недійсним рішення 15 сесії 24 скликання Кам'янської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 29.07.2004 р. в частині продажу Приватному підприємству "Грант" земельної ділянки.

Не підлягає задоволенню також позовна вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 1327 кв.м від 02.11.2004 р., з огляду на таке.

Згідно зі статтею 215 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

У постанові Верховного Суду України від 06.02.2013 у справі №6-169цс12 викладена правова позиція щодо можливості землекористування лише на підставі акту органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади, прийнятого у суворій відповідності з нормами чинного законодавства.

В абз. 2 підпункту 2.24 пункту 2 Постанови Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", зазначено, що судам необхідно враховувати, що оскільки договір оренди укладається на виконання рішення органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади, то без скасування таких рішень у встановленому законом порядку відсутні правові підстави для визнання відповідних договорів недійсними з підстав відсутності повноважень у відповідної місцевої ради чи органу виконавчої влади на затвердження проекту відведення та передачі спірної земельної ділянки в оренду.

Колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що так як судом не встановлено підстав для скасування оскаржуваного рішення Кам'янської сільської ради, то не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Окрім того, оскільки державний акт на право власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, то вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого такий акт видано. Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду України від 18.09.2013 (справа №6-12цс13) та від 23.10.2013 (справа №6-93цс13).

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що оскільки державний акт на право власності на землю видано Приватному підприємству "Грант" на підставі оскаржуваного рішення Кам'янської сільської ради, у визнанні недійсним якого суд відмовляє, то підстави для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ№146006 від 04.07.2005 р., зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №03, кадастровий номер земельної ділянки :06:001:0154, яка розташована в с. Довжик, вул. Нескорених, №15 та призначена для виробничих потреб (автотехобслуговування) також відсутні.

Щодо посилань скаржника на лист № 1695 від 26.11.2015 р. Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, відповідно до якого 26.04.2005 року згідно Наказу Фонду Державного майна України від 20.05.1996 року за № 123-КАТ та переліку нерухомого майна переданого до статутного фонду від 26.07.2004 року за № 04/2266, за ВАТ "Житомирська СПМК" зареєстровано право власності на комплекс до складу якого увійшла (відповідно п.3 переліку) ТОП із обол.жел. бетон, будівля літ. "Б" приміщення 1-2 площею 346,40 кв.м., реєстраційний номер майна 10615702.

Колегія суддів апеляційної інстанції не приймає до уваги вказаний лист, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 09.01.2002 р. Приватне підприємство "Грант" придбало на прилюдних торгах у Відкритого акціонерного товариства "Житомирагроспецмонтаж" приміщення теплостоянки за адресою: вул. Нескорених, 15 у с. Довжик Житомирського району, що підтверджується свідоцтвом №221 від 09.01.2002 р., виданого державним нотаріусом ОСОБА_2 (а.с.138, т.1). Вказане свідоцтво № 221 від 09.01.2002 р. та реєстраційне посвідчення № 993 від 10.01.2002 р. чинні і докази скасування в судовому порядку в матеріалах справи відсутні.

Судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги посилання скаржника щодо поданих податкових декларацій з плати за землю Товариством з обмежною відповідальністю "Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона" за період 2010-2014 рр., оскільки це не спростовує обставини та докази щодо права власності як на об'єкт нерухомого майна, так і на земельну ділянку площею 0,1327 га, на якій знаходиться вказаний об'єкт нерухомості за Приватним підприємстовм "Грант".

Окрім того, на виконання вимог ухвали суду від 10.02.2016 р. щодо подачі податкових декларацій Приватним підприємством "Грант" щодо плати за землю за рік, які подавалися до органів державної фіскальної служби за період з 2004 р. по 2014 р., відповідачем надано лист-відповідь Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області № 4539/10/0623 від 16.02.2016 р. щодо відсутності заборгованості із сплати податків та зборів за Приватним підприємством "Грант" та копію свідоцтва № 977 від 23.12.2010 р. платника єдиного податку суб'єктом малого підприємництва - юридичної особи, яке видане Приватному підприємству "Грант" та відзначає, що відповідно до п.п. 297.1.14 п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з земельного податку, крім земельного податку на земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності. Колегія суддів апеляційної інстанції не вважає належним доказом вказані документи, так як надана відповідачем відповідь не відповідає запитуваній судом апеляційної інстанції інформації, оскільки судом не розглядаються питання боргових зобов'язань Приватного підприємства "Грант".

А тому, колегія суддів апеляційної інстанції, вищевказані письмові докази, подані позивачем та відповідачем 2, не приймає до уваги як належні та допустимі докази у розумінні ст. 34 ГПК України.

Щодо застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що пунктом 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29 травня 2013 року Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані учасниками судового процесу докази на підтвердження своїх вимог та заперечень за правилами ст.ст. 4-7, 33 та 43 Господарського процесуального кодексу України, погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови в позові саме за безпідставністю матеріально-правових вимог, а не за спливом строку позовної давності для їх судового захисту.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та нормами законодавства, що регулюють вищевказані правовідносини.

Враховуючи вищевикладене, доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення господарського суду Житомирської області від 22.12.2015 р. року у справі № 906/1592/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська спеціалізована пересувна механізована колона" - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

3. Справу № 906/1592/15 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Сініцина Л.М.