Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "18" лютого 2016 р. Справа № 906/1708/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Ратушинська О.І - довіреність від 01.12.2015;

від відповідача: не з'явився.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Обласний торговий центр"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 33989,74 грн.

Спір розглянуто в більш тривалий термін, ніж передбачено ч. 1 ст. 69 ГПК України.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 33989,74 грн. заборгованості згідно договору №ОТЦ-01032/13 від 07.08.2013, з яких: 18439,81 грн. - заборгованість з орендної плати, 1631,57 грн. - заборгованість по компенсації вартості комунальних послуг, 2854,48 грн. - пеня. 11063,88 грн. - штрафу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься розписка від 11.02.2016.

В матеріалах справи міститься відзив на позові, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки договір №ОТЦ-01032/13 оренди нежитлового приміщення від 07.08.2013 укладений з ФОП ОСОБА_3, а не з відповідачем.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Проте, відповідач своїм правом на участь у засіданні суду та наданні письмових або усних пояснень не скористався, а тому, беручи до уваги те, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 07.08.2013 між Публічним акціонерним товариством "Обласний торговий центр" (орендар/позивач) ті Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендар) укладено договір №ОТЦ-01032/13 оренди нежитлового приміщення.

Відповідно до п.п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове оплачуване користування нежитлове приміщення, а саме частину будівлі ТЦ на першому поверсі, загальною площею 2,0 кв. м (об'єкт оренди).

Об'єкт оренди передається орендарю по акту приймання-передачі (п.п. 1.6. договору).

Згідно п.п. 3.1. орендар зобов'язаний вносити плату за користування об'єктом оренди в розмірах та в строки, обумовлені цим договором.

Плата за оренду нараховується орендареві з дати початку (п.п. 3.2. договору).

Пунктом 3.3. договору сторони погодили наступне: якщо інше не передбачено цим договором, плата за оренду сплачується орендарем щомісяця, не пізніше 5-го числа місяця, що слідує за оплачуваним місяцем. Орендна плата за останній місяць оренди, оплачуєтеся не пізніше останнього дня строку оренди.

Відповідно до п.п. 3.4. орендодавець виставляє орендареві рахунок на оплату плати за оренду, розрахованої відповідно до Додатка №2 до цього договору.

Орендар зобов'язаний сплачувати плату за оренду не пізніше строку, зазначеного в цьому договорі, незалежно від факту одержання ним зазначених рахунків. При неотриманні орендарем зазначених рахунків, плата за оренду розраховується орендарем самостійно відповідно до додатка №2 до цього договору.

Пунктом 3.6. договору передбачено, що орендар, крім плати за оренду, повинен компенсувати/сплачувати витрати на комунальні послуги, якими він користується (електроенергія, водопостачання, опалення, водовідведення, кондиціонування й т.д.), та витрати на комунальні послуги в місцях загального користування ТЦ, які розподіляються між всіма орендарями ТЦ пропорційно площі об'єкта оренди до загальної площі ТЦ. Витрати на комунальні послуги за останній місяць оренди оплачуються не пізніше останнього дня строку оренди.

Компенсація витрат на комунальні послуги не входить до розрахунку плати за оренду та оплачується орендарем за діючими тарифами (п.п. 3.6.1. договору).

Згідно п.п. 3.6.2. договору орендар компенсує орендодавцю витрати на комунальні послуги на підставі виставлених орендодавцем рахунків, згідно отриманих від орендодавця розрахунків фактичних витрат, а також у випадку встановлення орендодавцем лічильників - на підставі їх показників.

Також п.п. 3.11. договору передбачено, якщо в будь-який момент сума платежів і інших сум коштів, отриманих від Орендаря за цим Договором буде недостатньою для погашення всіх фінансових зобов'язань орендаря перед орендодавцем, незалежно від призначення платежу, зазначеного в платіжних документах Орендаря, такі суми зараховуються в рахунок зобов'язань орендаря в наступному порядку:

- відшкодування будь-яких збитків, понесених орендодавцем з вини орендаря в ході виконання цього договору;

- компенсація будь-яких ушкоджень ТЦ, інженерних комунікацій ТЦ, заподіяних з вини орендаря;

- будь-які види неустойки, якщо вони передбачені цим договором або законодавством

- компенсація за оплату комунальних послуг;

- оплата окремих послуг по додатковим угодам до

- прострочена плата послуг за рекламу;

- прострочена плата за оренду;

- поточна плата за оренду.

Умовами договору визначено, що по закінченню кожного календарного місяця оренди орендодавець протягом 5 (п'яти) робочих днів складає акти наданих послуг щодо оренди об'єкта оренди (в т.ч. щодо комунальних послуг), підписує, засвідчує своєю печаткою та надає представнику орендаря надсилає листом поштою на адресу орендаря. Орендар, отримавши вищезазначені акти повинен підписати, засвідчити печаткою і повернути їх орендодавцю протягом 5 (п'яти) робочих днів, з моменту їх отримання, в оформленому належним чином вигляді, або надати мотивовану відмову від їх підписання. Не підписання орендарем зазначених у цій статті актів, не звільняє його від обов'язків по оплаті цих послуг (крім випадків надання орендарем орендодавцю мотивованої відмови у встановлений цим договором строк). При цьому акт наданих послуг вважається підписаним орендарем у вигляді, направленому орендодавцем, на 7 (сьомий) календарний день з моменту його відправлення орендодавцем на адресу орендаря (або вручення представнику орендаря), крім випадків, коли орендар протягом цього часу надасть орендодавцю мотивовану відмову від його підписання п.п. 3.16. договору).

Також п.п. 9.4. договору визначено, що у випадку, якщо орендар з будь-яких причин не повертає об'єкт оренди орендодавцю після закінчення строку користування, орендар зобов'язаний сплатити орендодавцю плату за суборенду та всі інші платежі за весь строк до моменту фактичного повернення об'єкта оренди орендодавцю.

Строк оренди складає 12 календарних місяців з дати початку (п.п. 10.2. договору).

31.01.2014 між Публічним акціонерним товариством "Обласний торговий центр" (орендар/позивач), Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін до договору оренди №ОТЦ-01032/13ь від 07.08.2013 (а.с. 27-28), відповідно до якого сторони домовились внести до тексту договору оренди №ОТЦ -01032/13 від 07.08.2013 наступні зміни:

1.1. Викласти преамбулу договору в наступній редакції:

"Публічне акціонерне товариство «Обласний торговий центр», надалі за текстом іменується "орендодавець", від імені якого на підставі Статуту діє директор ОСОБА_4 з одного боку та Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, яка діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, надалі за текстом іменується «Орендар», з другої сторони надалі разом «сторони», а окремо - «сторона», уклали цей Договір оренди №ОТЦ-01032/1З від 07.08.2013 (надалі за текстом - договір), про наступне:..."

Також договором про внесення змін від 31.01.2014 змінено реквізити та підписи сторін договору, зазначивши орендодавцем - ПАТ "Обласний торговий центр", а орендарем - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2.

Крім вищезазначеного, договір про внесення змін від 31.01.2014 містить пункти наступного змісту:

2) Сторони за взаємною згодою вирішили, що всі права та обов'язки ФОП ОСОБА_3, які передбачені договором, в тому числі і ті, що стосуються всіх отриманих коштів в тому числі і забезпечувального платежу, переходять в повному обсязі до ФОП ОСОБА_2, з дати підписання сторонами даної додаткової угоди.

3) Інші умови договору, що не зазнали змін за цим договором про внесення змін, залишаються незмінними та обов'язковими для виконання їх сторонами.

4) Даний договір про внесення змін набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими на це представниками сторін, скріплений печатками сторін (якщо такі є) і є невід'ємною частиною Договору №ОТЦ-01032/13 від 07.08.2013.

01.02.2014 між сторонами у справі підписано акт прийому-передачі приміщення в оренду (а.с.29), згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду частину нежитлового приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 2,0 кв. м.

25.05.2014 між ПАТ "Обласний торговий центр" (позивачем) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 підписано додаткову угоду до договору оренди нежитлового приміщення №ОТЦ-01032/13 (а.с. 54), згідно якого термін дії договору продовжено до 31.05.2015.

Комісією в складі головного інженера ОСОБА_5, адміністратора ОСОБА_7 та охоронця ОСОБА_6 складено акти від 30.06.2015, 31.07.2015, 31.08.2015, 30.09.2015 (а.с. 55-58), якими засвідчено, що частина будівлі ТЦ "Житній" (АДРЕСА_2) на першому поверсі, загальною площею 2,0 кв. м, яка передана в оренду ФОП ОСОБА_2 використовується орендарем для здійснення власної господарської діяльності.

Крім цього слід зазначити, що згідно п.п. 3.11. договору №ОТЦ-01032/13 від 07.08.2013 платежі, оплачені відповідачем в період з 30.04.2015 по 07.09,2015 з зазначенням призначення платежу було зараховано в заборгованість за минулий період згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 76).

Водночас вищезгадані проплати по орендним платежам (а.с. 69-70) свідчать про те, що відповідач підтвердив наявність відносин по оренді приміщення та заборгованості за надані послуги оренди.

Також в матеріалах справи містяться рахунки-фактури на оплату орендної плати та компенсації комунальних послуг, а також докази направлення (вручення) актів приймання-передач послуг за період з травня по вересень 2015 року.

В порушення п.п. 3.16. договору оренди ФОП ОСОБА_2 не надано мотивованої відмови від підписання актів приймання послуг спірних періодів, внаслідок чого акти вважаються підписаним орендарем.

Оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Приписами ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що відповідач не виконав своїх договірних зобов'язань та не провів розрахунки з позивачем в установлені договором терміни, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 18439,81 грн. заборгованості по сплаті орендної плати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім цього позивач просить стягнути з відповідача 2854,48 грн. - пені та 11063,88грн. - штрафу.

Статтею 7 договору оренди, передбачена відповідальність сторін за невиконання чи неналежне виконання умов договору.

Зокрема, пунктом 7.2. договору передбачено, що в разі затримок з боку орендаря в перерахуванні будь-яких платежів, передбачених цим договором, на користь орендодавця, орендар сплачує пеню в розмірі офіційно встановленої подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожен день прострочення від суми заборгованості.

Крім вищезазначеного, згідно п.7.2.1 договору оренди до орендаря застосовується додаткова відповідальність, зокрема:

- якщо період прострочення становить 5-9 календарних днів, то орендар зобов'язаний сплатити орендодавцю штраф у розмірі 10% від простроченої суми грошового зобов'язання (7.2.1.1);

- якщо період прострочення становить 10-15 календарних днів, то орендар зобов'язаний сплатити орендодавцю штраф у розмірі 20% від простроченої суми грошового зобов'язання (7.2.1.2.);

- якщо період прострочення становить 16 або більше календарних дів, то орендар зобов'язаний сплатити орендодавцю штраф у розмірі 30% від простроченої суми грошового зобов'язання (7.2.1.3.).

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.230 ГК України штраф та пеня є одними з видів штрафних санкцій, які визнаються як господарські санкції у вигляді грошової суми, котру учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Перевіривши розрахунки позивача (а.с. 10-11) суд приходить до висновку, що обґрунтованою до стягнення є пеня в сумі 2826,60 грн., з яких:

- 710,03 грн. за період з 06.06.2015 по 01.12.2015 на суму 2750,00 грн.;

- 809,40 грн. за період з 06.07.2015 по 01.12.2015 на суму 3875,00 грн.;

- 611,93 грн. за період з 06.08.2015 по 01.12.2015 на суму 3875,00 грн.,

- 420,84 грн. за період з 06.09.2015 по 01.12.2015 на суму 3875,00 грн.;

- 274,40 грн. за період з 06.10.2015 по 01.12.2015 на суму 4064,81 грн.

В задоволенні вимоги щодо стягнення пені в сумі 27,88 грн. суд відмовляє.

Перевіривши розрахунок штрафу (а.с. 10) в сумі 5531,94 грн., нарахований на заборгованість одночасно і в порядку п.п. 7.2.1.1., 7.2.1.2., 7.2.1.3., господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

В даному випадку має місце притягнення до відповідальності відповідача за несвоєчасне оплату орендних платежів тричі в розмірі 10%, 20% та 30%, що є недопустимим.

За таких обставин, господарський суд вважає обґрунтованою до стягнення суму штрафу в розмірі 5531,94 грн., нарахованих згідно положень п.п. 7.2.1.3. В задоволенні вимоги щодо стягнення штрафу в сумі 5531,94 грн. (10% та 20%) суд відмовляє.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України oбставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Oбов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду достатніх доказів на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 18439,81 грн. - основного боргу, 1631,57 грн. - заборгованості по компенсації вартості комунальних послуг, 2826,60 грн. - пені, 5531,94 грн. - штрафу обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (10019, АДРЕСА_1, ід. номер НОМЕР_1)

- на користь Публічного акціонерного товариства "Обласний торговий центр" (10030, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, ід. код 13572598) 18439,81 грн. - основного боргу, 1631,57 грн. - заборгованості по компенсації вартості комунальних послуг, 2826,60 грн. - пені, 5531,94 грн. - штрафу, а також 1018,77 грн. сплаченого судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 23.02.16

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу.