ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 лютого 2016 р. Справа № 903/2/16

за позовом: Камінь-Каширської міської ради Волинської області, м.Камінь-Каширський

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Олексіївка

про стягнення 110950,97 грн. збитків

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність №11/2.1-4 від 20.01.2016р., ОСОБА_3 довіреність №38/2.2.1-4 від 01.02.2016р.

від відповідача: ОСОБА_1 підприємець (паспорт АС971410 від 30.03.2006р.), ОСОБА_4 довіреність від 23.02.2016р.

Суть спору: позивач Камінь-Каширська міська рада звернулась до суду з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 110950,97 грн. збитків, завданих несплатою орендної плати за користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог посилається на невиконання відповідачем рішення засідання комісії Камінь-Каширської міської ради № 4 від 24.11.2015р. по визначенню розмірів збитків власникам землі та землекористувачів в частині добровільної сплати визначеного розміру збитків в сумі 110950,97грн.

Доводить, що відповідач використовує земельну ділянку за адресою м.Камінь-Каширський, вул. Ковельська,103 без документів, що підтверджують право власності або користування нею, а тому зобовязаний відшкодувати міській раді збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі несплаченої орендної плати.

Зазначає, що такий обовязок у відповідача є на підставі п.3 Постанови КМУ №284 та ст. 156, 157 ЗК України.

В підтвердження позовних вимог подав відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.09.2015р., витяг з ЄДРПОУ ФОП ОСОБА_1, протокол Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області №4 від 24.11.2015р., розрахунок розміру збитків від 09.11.2015р., рішення Камінь-Каширської міської ради Волинської області сьомого скликання №1/1 від 11.11.2015р., лист №18-28-99.3-482/15-15 від 10.11.2015р. (а.с.7-15).

Додатково в обгрунтування підставності заявлених вимог представник позивача через канцелярію суду подав клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи за вх №01-54/1529/16 від 23.02.2016р., яким долучив наступні документи:

- платіжне доручення про сплату судового збору №7 від 10.02.2016р.;

- акт від 04.02.2016р.;

- лист №22/38-518 від 19.02.2016р.;

- рішення ОСОБА_5 міської ради шостого скликання №15/13 від 21.11.2011р.;

- положення про оренду земельних ділянок на території ОСОБА_5 міської ради та порядок встановлення розмірів орендної плати за земельні ділянки;

- акт від 12.02.2016р.;

- ситуаційну схему розподілу;

- фотографіїї.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні та в письмових поясненнях за вх №01-54/1542/16 від 23.02.2016р. позовні вимоги заперечує з наступних підстав:

- відповідач ніяких господарських зобовязань із позивачем не мав, відповідно і не порушував правил здійснення господарської діяльності;

- позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на договір оренди від 05.07.2012 року як доказ нібито не виконання ФОП ОСОБА_1 відповідно договірних зобовязань;

- позивач власником чи орендарем вищевказаної ділянки не був, а право власності на неї було зареєстроване лише 09.07.2014 року, відповідно і підстав плати за землю не було. Відповідачу жодного разу не було виставлено рахунок для сплати орендних платежів. Належним чином оформленого договору не укладено і в цьому винні органи місцевої влади, так як ФОП ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_5 міської ради із письмовими заявами про укладення договору оренди на відповідних умовах, однак, жодного рішення по них прийнято не було;

- відповідно до вимог ст.125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки, виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється;

- згідно ст.126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку і відповідно право користування посвідчується державними актами. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону;

- жодним чином склад, чи земельну ділянку для його обслуговування ФОП ОСОБА_1 не використовував;

- відповідно до ст.ст.5, 15 Закону України «Про плату за землю» об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар. Власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд,-

в с т а н о в и в:

Позивач - Камінь-Каширська міська рада просить стягнути з підприємця ОСОБА_1 110950,97грн. збитків за використання земельної ділянки площею 1,2496 га за адресою вул. Ковельська, 103 м.Камінь-Каширський без правовстановлюючих документів.

При цьому розрахунок суми завданих збитків проводить посилаючись на Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затверджений постановою КМУ №284 від 19.04.1993р.

Крім того, позивач посилається і на загальні правові підстави для стягнення збитків, які визначені ст.22 ЦК України, ст. 156. 157, 225 ГК України, відповідно до змісту яких:

- ст. 225 ГК України передбачає, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі неналежного виконання зобовязання другою стороною;

- відповідно до ст. 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержаних доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки;

- статтею 157 цього ж Кодексу передбачено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють громадяни, які використовують земельні ділянки. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Розмір суми збитків обраховує виходячи із розміру орендної плати, яка визначена в п.9 договору оренди землі від 05.07.2012р. та нормативно-грошової оцінки земельної ділянки розмір якої зазначено у листі від 10.11.2015р. (а.с.15).

Сума збитків за доводами позивача також визначена і у протоколі засідання комісії по визначенню розмірів збитків власникам землі та землекористувачів №4 від 24.11.2015р. (а.с.11-12).

Між тим, з такими доводами погодитись не можливо.

Предметом судового розгляду є стягнення збитків у вигляді неотриманих доходів в розмірі орендних платежів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.

Із матеріалів справи слідує, що 15.12.2010р. відповідач у справі підприємець ОСОБА_1 звернувся до міського голови м.Камінь-Каширська із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою земельної ділянки орієнтовно площею 12000 м.кв. для обслуговування складських та виробничих приміщень за адресою м.Камінь-Каширський, вул. Ковельська,103 (а.с.24).

Розглянувши дану заяву, Камінь-Каширська міська рада рішенням від 02.02.2011р. №6/41 відмовила приватному підприємцю ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою в зв'язку з нововиявленими обставинами, необхідності врахування інтересів інших приватних підприємців, які придбали приміщення бувшої бази «Волиньгоспторг» та доручила начальнику земельного відділу міської ради ОСОБА_3 розробити ситуаційну схему розміщення існуючих складських приміщень на території бувшої бази «Волиньгоспторг», вивчивши дане питання на засіданні постійної комісії з питань будівництва, землекористування, житлово-комунального господарства, врахувавши інтереси всіх зацікавлених приватних підприємців, які придбали приміщення і винести на розгляд чергової сесії міської ради (а.с.25).

05.05.2011р. підприємець ОСОБА_1 вдруге звернувся до міського голови м.Камінь-Каширська із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою вказаної земельної ділянки (а.с.26).

Рішенням №8/82 Камінь-Каширська міська рада надала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки в оренду терміном на 5 років для обслуговування складу площею 12873га за рахунок земель Камінь-Каширської міської ради не переданих земель у власність та не наданих у користування, за адресою: вул. Ковельська,103, м.Камінь-Каширський. Підприємця ОСОБА_1 зобовязано при цьому подати розроблений проект землеустрою щодо земельної ділянки на розгляд сесії Камінь-Каширської міської ради для затвердження в установленому законом порядку(а.с.27).

26.09.2011р. підприємець ОСОБА_1 звернувся із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та обслуговування складу на землях Камінь-Каширської міської ради (а.с.28).

Згідно рішення №12/67 від 29.09.2011р. відмовлено ОСОБА_1 було відмовлено у затверджені проекту землеустрою про відведення земельної ділянки в оренду, згідно результату голосування депутатів міської ради (а.с.29).

15.11.2011р. підприємець повторно звернувся із заявою про затвердження землеустрою (а.с.30).

Рішенням Камінь-Каширської міської ради від 21.11.2011року №15/22 даний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 в оренду для обслуговування складу 1500 за адресою вул. Ковельська, 103 м.Камінь-Каширський площею 1,2496 га було затверджено, з них: 0,9386 га - під проїздами, проходами та площадками, 0,0852 га - під спорудами, 0,2258 га - капітальна одноповерхова забудова за рахунок «забудованих земель м.Каменя-Каширського» не переданих у власність та не наданих у користування за адресою: вул. Ковельська, 103 м.Камінь-Каширський (а.с.31).

Як вбачається із листа Камінь-Каширської міської ради №480/2.2-3 від 16.07.2014р. Камінь-Каширська міська рада надіслала на адресу ОСОБА_1 три договора оренди землі та акти приймання передачі земельної ділянки, на земельну ділянку по вул.Ковельська, 103, м.Камінь-Каширський на якій розміщені обєкти нерухомого майна, у якому просила договора підписати та повернути для здійснення їх подальшої реєстрації в реєстраційній службі.

В матеріалах справи наявний договір оренди землі від 05.07.2012р. разом з актом приймання-передачі земельної ділянки, який підписаний сторонами та скріплений печаткою.

Разом з тим, зазначений договір оренди землі в установленому законом порядку не зареєстрований, а отже не відповідає вимогам Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV «Про оренду землі», а також положенням Земельного кодексу України.

За таких обставин, договір оренди від 05.07.2012р. є неукладеним на підставі статті 20 Закону № 161-ХІV, частини першої статті 210 та частини третьої статті 640 Цивільного кодексу України.

Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації (ст. 640 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та статей 124 - 126 ЗК України обовязковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність у зазначеної особи на час прийняття судом рішення таких документів свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки.

Оскільки, відповідачем право користування спірною земельною ділянкою не оформлено, тобто земельна ділянка фактично використовується без правових підстав, то даний режим користування слід кваліфікувати як самовільний, що тягне за собою відповідні правові наслідки.

Така правова позиція викладена у Постанові ВСУ №4/254-35/572(3-27гс10) від 22.11.2010р.

Згідно до ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Водночас відповідно до п.1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМ України від 19.04,1993р. №284, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

За змістом даної постанови власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням таких земельних ділянок.

Отже, предметом правового регулювання норм ст.ст.156, 157 Земельного кодексу України та Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМ України від 19.04.1993р. № 284. є відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок вилучення земель на користь законних землекористувачів у встановленому порядку, їх тимчасового зайняття такими користувачами та обумовленого цим неодержання власником (позивачем) доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Камінь-Каширська міська рада як на матеріально-правову підставу позову посилається на постанову КМ України від 19.04.1993р. № 284 та просить стягнути збитки на підставі п.3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого цією Постановою.

Між тим, правовідносини, які виникають на підставі цієї постанови не слід ототожнювати з фактом самовільного зайняття відповідачем спірної земельної ділянки, тобто без належних правовстановлюючих документів на землю, що встановлено судом відносно відповідача підприємця ОСОБА_1

Таким чином, розмір заподіяної відповідачем шкоди визначений не у відповідності з вимогами чинного законодавства, оскільки позивачем збитки розраховані виходячи з затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. № 284 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, який до правовідносин щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, не застосовується.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВГСУ від 10.11.2009р. №27/29-09.

Крім того, Камінь-Каширська міська рада подаючи позов до суду у позовній заяві та в процесі судового розгляду доводить про те, на відповідача слід покласти відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (п.3 постанови №284 від 19.03.1993р.) виходячи із загальних засад застосування такої міри відповідальності, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Водночас, позивач не довів та не підтвердив доказами про наявність протиправної поведінки підприємця ОСОБА_1

Зокрема, зі змісту листа №480/2.2-3 від 16.07.2014р. (а.с.39) вбачається, що державну реєстрацію договору оренди землі мав здійснити саме позивач.

Недоведеними та суперечливими залишилися інші три складові наявності правопорушення зі сторони підприємця ОСОБА_1

Разом з тим, судом встановлено, що на земельній ділянці за адресою м.Камінь-Каширський, вул. Ковельська, 103 знаходиться обєкт нерухомого майна склад №2 «Продтовари» площею 749,0кв.м./В-1/.

Даний обєкт нерухомого майна належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується інформацією Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.7-8).

Відповідно до ст.ст.5.15 Закону України "Про плату за землю" об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар. Власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

В судовому засіданні підприємець ОСОБА_1 довів та підтвердив банківськими квитанціями та довідкою Ратнівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області про сплату земельного податку на користь Камінь-Каширської міської ради за користування земельною ділянкою на якій знаходиться склад у 2014-2015 р.р. в сумі 2010,16грн.(а.с.44-45), що відповідає приписам ст.287 Податкового кодексу України.

Слід звернути увагу також на ту обставину, що Камінь-Каширська міська рада просить стягнути збитки завдані використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів за період з 09.09.2012р. по 09.09.2015р., водночас право власності на дану земельну ділянку за нею оформлено 09.07.2014р. (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 41-42).

Відповідно до ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.49 ГПК України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 156, 157 Земельного кодексу України, ст.ст.22, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. В позові відмовити

Рішення господарського суду, у відповідності до ст.85 ГПК України, набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

25.02.2016р.

Суддя В. М. Дем`як