ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2016 р. Справа № 925/2037/15

Господарський суд Черкаської області в складі

головуючого - судді Єфіменка В.В.,

з секретарем судового засідання Макарченко Н.П.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 - особисто;

від відповідача не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області в м. Черкаси справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Пологи, Запорізька область

до товариства з обмеженою відповідальністю "Сан Транс", м. Умань, Черкаська область

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов із вимогами про стягнення із відповідача 16000 грн. боргу (в т.ч. ПДВ) за перевезення вантажу у міжнародному сполученні по маршруту м. Серпухів (Росія) с. Єлизаветівка Дніпропетровської області (Україна), а також:

- 138 грн. 98 коп. втрат внаслідок інфляції;

- 227 грн. 51 коп. 3% річних;

- 3969 грн. 75 коп. пені за невиконання грошових зобовязань по договору перевезення вантажу № 000448 від 26.05.2015.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач відзиву на позов суду не надав, його представник в судове засідання повторно не зявився, про причини незявлення суд не повідомив. Вимоги суду викладені в ухвалах від 24.12.2015 і від 21.01.2016 відповідач не виконав.

З Виписки із Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб вбачається, що місцезнаходження відповідача: 20300, Черкаська область, Уманський район, місто Умань, вулиця Шевченка, 23Б, кімната 27 (а.с.21).

Копія позовної заяви з доданими до неї матеріалами та ухвали суду від 24.12.2015 і від 21.01.2016 надсилалися відповідачу за адресою, вказаною в позовній заяві та в Витягу із Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб: 20300, Черкаська область, Уманський район, місто Умань, вулиця Шевченка, 23Б, кімната 27.

За змістом ст.64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Справа розглядається за наявними матеріалами в порядку визначеному ст.75 ГПК України.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані позивачем докази, приходить до наступного.

26 травня 2015 року між фізичною особою-підприємцем (далі-ФОП) ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) «САН Транс» укладено договір про надання послуг з перевезення вантажу № 000448 (далі - Договір) (а.с.12-13).

26 травня 2015 року відповідачем надано позивачу заявку № С-00001034/ВГ про надання транспортно-експедиційних послуг по міжнародному перевезенню вантажів автомобільним транспортом позивача на суму 16 000 (шістнадцять тисяч грн.) (в т.ч. ПДВ - 2666,67 грн.) (а.с.11).

Відповідно п.п. 3.9; 3.11 до вказаного Договору перевізник (позивач) зобов'язується перевезти, а експедитор (відповідач) - прийняти та оплатити вартість послуг автоперевезення на умовах, передбачених Договором.

Позивач здійснив перевезення відповідачу обумовленого вантажу відповідної кількості, про що сторонами було складено акти здачі-прийняття робіт від 02.06.2015 № ОУ-0000025 на суму 16000,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 2666, 67 грн.) (а.с.14).

Відповідач прийняв перевезений вантаж, що підтверджується, дослідженими у судовому засіданні підписаними уповноваженими представниками сторін актом здачі-прийняття робіт та міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) (а.с.14-15). Факт перевезення товару також підтверджується вказаним у заявці № С-00001034/ВГ від 26.05.2015: дорожнім листом та довідкою вантажоодержувача (а.с.32-34).

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ч.1 ст. 193 ГК України, господарське зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються, з урахуванням особливостей, Господарським та Цивільним кодексами України.

За приписами ст. 926 ЦК України позовна давність, порядок пред'явлення позовів у спорах, пов'язаних з перевезеннями у закордонному сполученні, встановлюються міжнародними договорами України, транспортними кодексами (статутами).

Конвенція про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогам від 19.05.1956 (далі - Конвенція) (з послідуючими змінами, до якої Україна приєдналася у встановленому порядку) містить зокрема такі положення: ця Конвенція застосовується до будь-якого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду за допомогою транспортних засобів, коли місце завантаження і місце доставки вантажу, вказані в контракті, знаходяться на території двох різних країн, з яких, хоча б одна є учасницею Конвенції. Застосування Конвенції не залежить від місця проживання і національності сторін, які заключили договір.

При застосуванні цієї Конвенції під «транспортними засобами» слід розуміти автомобілі, автомобілі з напівпричепами, причепи і напівпричепи так, як вони визначені в ст. 4 Конвенції про дорожній рух від 19 вересня 1949 р.

Договір перевезення встановлюється накладною. Відсутність, неправильність або втрата накладної не відображаються ні на існуванні, ні на дійсності договору перевезення, до якого і в цьому випадку застосовуються правила цієї Конвенції.

Накладна складається в трьох екземплярах, підписаних відправником та перевізником, причому ці підписи можуть бути відпечатані типографським способом або замінені штампами відправника та перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена накладна. Перший екземпляр накладної передається відправнику, другий супроводжує вантаж, а третій залишається у перевізника.

Накладна, якщо не доведено зворотнього, має силу договору відносно умов і задоволення прийняття вантажу перевізником.

При відсутності в накладній обґрунтованих перевізником оговорок, існує презумпція, що вантаж і його упаковка були зовні у справному стані в момент прийняття вантажу перевізником, і що число вантажних місць, а також їх маркування і номера відповідали вказівкам накладної.

По будь-яким спорам, що виникають з приводу перевезень, які здійснюються у відповідності з цією Конвенцією, позивач може звертатися не тільки до компетентних судів, що беруть участь у Конвенції країн, вказаних із взаємної згоди сторонами, а й до суду країни, на території якої знаходяться:

1) місце проживання відповідача, його головна контора, або відділення чи агентство, при посередництві якого був заключний договір перевезення або

2) місце прийняття вантажу до перевезення, або місце доставки.

Подання позовів, які можуть виникати в результаті перевезень, виконаних у відповідності з цією Конвенцією, можливе на протязі одного року. Проте, у випадку зловмисного проступку або вини, яка згідно закону, який застосовує суд, що розглядає справу, прирівнюється до зловмисного проступка, строк встановлюється в три роки. Строк обчислюється:

1) у випадку часткової втрати вантажу, його пошкодження або прострочки в доставці з дня здачі вантажу;

2) у випадку втрати всього вантажу з тридцятого дня по закінченні встановленого для перевезення строку, або якщо він (строк) не був встановлений, з 60-го дня по прийнятті вантажу перевізником до перевезення;

3) у всіх інших випадках по закінченні трьохмісячного строку із дня укладення договору перевезення.

День, вказаний вище в якості точки відліку строку подання позову, не приймається в рахунок при встановленні його строку.

Відповідно до приписів ст.307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до п. 5.2 Договору відповідач зобов'язався провести розрахунки в строки не пізніше 12 банківських днів після отримання рахунку-фактури, акту виконаних робіт, податкової накладної, товарно-транспортної накладної, ксерокопії заявки, завіреної печаткою і підписом, якщо інше не вказано у заявці.

Судом встановлено, що акт здачі-прийняття робіт було підписано сторонами 02.06.2015, тобто 19 червня 2015 року сплив строк виконання зобов'язання відповідачем та почалося порушення ним умов Договору.

Відповідач не виконав належним чином своє грошове зобов'язання в строки та в розмірі, передбаченому Договором, за перевезений вантаж - не сплатив позивачу необхідну грошову суму коштів у розмірі 16000 грн. 00 коп.

16.11.2015 позивач у порядку ст. 6 ГПК України направив відповідачу письмову претензію (а.с.18) за адресою вказаною в виписі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 19.11.2015 претензія була отримана представником відповідача, про що свідчить корінець поштового відправлення (а.с.17).

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що за період з 19.06.2015 по 09.12.2015 позивач нарахував відповідачу 138,98 грн. втрат внаслідок інфляції та 227, 51грн. 3% річних, а також 3969,75 грн. пені.

Згідно з п. 6.7 Договору, у разі затримки розрахунків, експедитор зобов'язується сплатити перевізнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день затримки оплати. Порушення розпочалося з 19.06.2015, ставка НБУ з 19.06.2015 по 27.08.2015 30%; з 28.08.2015 по 24.09.2015 - 27%; з 25.09.2015 по 09.12.2015 - 22%.

Відтак, сума нарахованої пені становить 3963,75 грн.

Суд приходить до висновку, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем з урахуванням втрат внаслідок інфляції, 3% річних та пені складає 20336 грн. 24 коп.

16000 + 138,98 + 227,51 + 3969,75 = 20336,24

Суд вважає, що правомірність заявлених позовних вимог позивачем доведена повністю, доказів які б спростовували доводи позивача відповідач суду не надав, а тому позовні вимоги підлягають до повного задоволення, і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 16000 грн. 00 коп. боргу, 138 грн. 98 коп. втрат внаслідок інфляції, 227 грн. 51 коп. 3% річних та 3969 грн.75 коп. пені.

У відповідності до положень ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1218 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути 16000 грн. 00 коп. боргу, 138 грн. 98 коп. втрат внаслідок інфляції, 227 грн. 51 коп. 3% річних та 3969 грн.75 коп. пені, а також 1218 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору з товариства з обмеженою відповідальністю "Сан Транс" (код 37781879, вул. Шевченка, буд. 23 Б, кім. 27, м. Умань, Уманський район, Черкаська область, 20300) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, вул. Артема, буд. 21-А, м. Пологи, Запорізька область, 70600).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду в порядку, визначеному ГПК України після складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено 22.02.2016.

Суддя В.В.Єфіменко