КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2016 р. Справа№ 910/725/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 15.02.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване монтажне управління №24» на ухвалу господарського суду міста Києва від 21.01.2016

у справі №910/725/16 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване монтажне управління №24»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Східгазбуд»

про стягнення 2 563 710,83 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.01.2016 у справі №910/725/16 позовну заяву на підставі п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України повернуто без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ПАТ «Спеціалізоване монтажне управління №24» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 21.01.2016 скасувати та справу №910/725/16 направити на розгляд до господарського суду міста Києва.

В своїх доводах скаржник посилається на те, що ухвалу суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права.

Ухвалою від 05.02.2016 Київським апеляційним господарським судом поновлено ПАТ «Спеціалізоване монтажне управління №24» строк на апеляційне оскарження, прийнято до провадження вказану апеляційну скаргу та призначено розгляд справи №910/725/16 у судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Східгазбуд» на підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу ПАТ «Спеціалізоване монтажне управління №24» залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 21.01.2016 у справі №910/725/16 - без змін.

Представник позивача брав участь у судовому засіданні, підтримував доводи апеляційної скарги, надавав пояснення та просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу господарського суду міста Києва від 21.01.2016 скасувати та передати справу №910/725/16 на розгляд до господарського суду міста Києва.

Представник відповідача брав участь в судовому засіданні, заперечував щодо доводів апеляційної скарги та просив ухвалу господарського суду міста Києва від 21.01.2016 у справі №910/725/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ «Спеціалізоване монтажне управління №24» - без задоволення.

Відповідно до ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про повернення позовної заяви.

Згідно з ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2016 року ПАТ «Спеціалізоване монтажне управління №24» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Інвестиційна компанія «Східгазбуд» про стягнення 2 563 710,83 грн.

При прийнятті оскаржуваної ухвали, місцевий господарський суд дійшов висновку, що надані позивачем до позовної заяви документи не приймаються судом в якості належних доказів, оскільки копії доданих документів не засвідчені належним чином та позивачем порушено правила об'єднання позовних вимог, що не відповідає положенням п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України, а тому позовна заява підлягає поверненню без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, скаржник зазначає, що позивачем правомірно об'єднано вимоги, які виникли на підставі договорів підряду та поставки, які укладені в рамках відповідних договорів підряду між тими ж сторонами, є тісно пов'язаними та похідними один від одного. Також скаржник зазначає, що в оскаржуваній ухвалі викладено суть спору, який виник між ТОВ комерційно-промислова фірма «КОРН Лтд» з вимогами до ПрАТ «Телесистеми України» про стягнення 45 914,96 грн.

Колегія суддів апеляційного господарського суду обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Згідно з ст. 58 ГПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором субпідряду №1-28/03/2014, договором поставки №1-28/03/2014 від 28.03.2014, договором поставки №1-28/05/2014 від 27.05.2014, договором поставки №12/11-14 від 12.11.2014 та видатковою накладною № 6 від 19.12.2014.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, що і було зроблено судом першої інстанції.

Таким чином, зазначеними положеннями процесуального закону визначено право позивача об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Однак, згідно з нормами п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України навіть у випадку, коли позивач правомірно об'єднав вимоги, пов'язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Враховуючи те, що для правильного вирішення спору у даній справі суд повинен встановити обставини щодо виконання відповідачем кожного договору підряду окремо, з'ясувати, чи відповідають дійсності та підтверджуються відповідними доказами вимоги, що виникли по кожному договору, з'ясувати обставини щодо належного/неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договорами, а також враховуючи те, що має бути надана правова оцінка договорам з точки зору правової природи укладених договорів, і, в свою чергу, при вирішенні вимог, що виникли з договорів, суд має надати оцінку договірним відносинам сторін по всім договорам, визначити строк їх дії, встановити, чи є обставини, на які зроблені посилання у позовній заяві, тощо.

У даній справі підставою позову є неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, які виникли з різних договорів, а саме: договору субпідряду №1-28/03/2014, договору поставки №1-28/03/2014 від 28.03.2014, договору поставки №1-28/05/2014 від 27.05.2014, договору поставки №12/11-14 від 12.11.2014.

Однак, вказані договори не пов'язані між собою підставами виникнення і не є похідними один від одного, хоча правове обґрунтування вимог є однаковим (неналежне виконання).

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна заява підлягає поверненню скаржнику на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що додані до позовної заяви документи не можуть бути належними доказами у розмінні ст. 36 ГПК України.

Так, відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК.

Копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об'єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 №55, а разі якщо інструкціями з діловодства, які діють у відповідних органах, підприємствах, установах і організаціях, установлено додаткові вимоги щодо оформлення копій, - також і цих вимог.

Згідно з п. 5.27. Вимог оформлення документів ДСТУ 4163-2003 відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «згідно з оригіналом», назви, посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту підпис, засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору.

Подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності).

Якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала. Для перевірки достовірності поданих суду документів може бути призначено судову експертизу.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що надані позивачем ксерокопії документів не містять відмітки про засвідчення копії кожної сторінки документів, як передбачено вимогами п. 5.27. Вимог оформлення документів ДСТУ 4163-2003, а лише на останній сторінці документів міститься напис «прошито та пронумеровано».

Однак, даний напис свідчить лише про скріплення (прошиття) пакету документів, а не про засвідчення копій документів у відповідності до вимог п. 5.27. Вимог оформлення документів ДСТУ 4163-2003. Засвідчуватись повинна кожна сторінка документу, тому лише відтиск печатки товариства на ксерокопії не є належним доказом засвідчення копії документа.

Колегія суддів звертає увагу на те, що після усунення допущених порушень ПАТ «Спеціалізоване монтажне управління №24» не позбавлено можливості повторно звернутись до суду з позовом в загальному порядку.

Твердження скаржника про те, що в оскаржуваній ухвалі суду викладено суть спору, який виник між іншими сторонами судова колегія вважає безпідставними, оскільки вступна, мотивувальна та резолютивні частини ухвали стосуються спору, який виник між сторонами у справі №910/725/16, а зазначення в першому абзаці описової частини ухвали інших сторін є лише технічною опискою суду.

Отже, враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що ухвалу господарського суду міста Києва від 21.01.2016 у справі №910/725/16 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм процесуального права, є такою що відповідає нормам закону.

Таким чином, апеляційну скаргу ПАТ «Спеціалізоване монтажне управління №24» слід залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 21.01.2016 у справі №910/725/16 - без змін.

Керуючись статтями 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване монтажне управління №24» на ухвалу господарського суду міста Києва від 21.01.2016 у справі №910/725/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 21.01.2016 у справі №910/725/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/725/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.І. Лобань

О.М. Гаврилюк