КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2016 р. Справа№ 910/31644/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Власова Ю.Л.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання - Сташук Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача 1: Павлік О.М. - керівник;

від відповідача 2: Косминін А.В. - за довіреністю

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.12.2015

у справі №910/31644/15 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом: Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "Віртген Україна"

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська юридична компанія "Гаптер і Франц"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком"

про: стягнення 98 014 446,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2015 року Підприємство зі стопроцентним іноземним капіталом "Віртген Україна" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська юридична компанія "Гаптер і Франц" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" про стягнення солідарно з відповідачів 98 014 446,00 грн. 00 коп. заборгованості та зобов'язання відповідача-2 повернути шляхобудівельну техніку.

Також позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти в сумі 98 014 446,00 грн., які знаходяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.12.2015 у справі №910/31644/15 клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на кошти в сумі 98 014 446,00 грн., які знаходяться на будь-яких виявлених розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком".

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що обраний позивачем захід до забезпечення позову відповідає предмету позовних вимог, вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді та в разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду. Навпаки, невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду. При цьому, дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд дійшов висновку, що застосування вищезгаданих заходів до забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду міста Києва від 18.12.2015, Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 18.12.2015, відмовити Підприємству з іноземним капіталом "Віртген Україна" у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову у даній справі, судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала винесена при не повному з'ясуванні обставин справи, з порушенням норм діючого законодавства України, а також є такою, що порушує права відповідача 2 та осіб, що не приймають участь у справі. Зокрема, скаржник вказує на те, що наклавши арешт на його грошові кошти суд порушив права його співробітників на отримання напередодні новорічних та різдвяних свят заробітної плати, яка завжди виплачується з використанням розрахункового рахунку у ПАТ «Промінвестбанк» МФО 300012, р/р 2715 та АТ «Ощадбанк» ГУ по м. Києву МФО 322669 р/р 3006. Також скаржник наголошує, що суд прийнявши оскаржувану ухвалу зробив взагалі неможливою сплату відповідачем 2 у грудні-січні податків та зборів до бюджетів всіх рівнів, оскільки податки та збори сплачувалися відповідачем 2 з використанням вищезазначених розрахункових рахунків. Крім того, за доводами скаржника, суд прийняв рішення про забезпечення позову на підставі недоведених припущень.

В апеляційній скарзі скаржником також заявлено клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.12.2015 у справі №910/31644/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді - Корсакової Г.В., суддів: Власова Ю.Л., Станіка С.Р.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2016 у зв'язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці для розгляду справи №910/31644/15 сформовано колегією суддів у складі: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Власов Ю.Л., Коротун О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2016 у справі №910/31644/15 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Власов Ю.Л., Коротун О.М. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" строк на подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.12.2015 у справі №910/31644/15, прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.12.2015 у справі №910/31644/15 до провадження, розгляд справи №910/31644/15 призначено на 02.02.2016.

01.02.2016 до відділу документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає, що ним 30.12.2015 була подана заява про примусове виконання ухвали господарського суду м. Києва від 18.12.2015 в якій він повідомив 40 банківських рахунків відповідача 2, проте державним виконавцем було накладено арешт на кошти лише на 13 рахунках, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження № 49764694 від 12.01.2016 копію якої додано до відзиву. В зв'язку з чим позивачем було подано скаргу на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка в подальшому була задоволена ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.01.2016. Також позивач вказує, що на казначейський рахунок відповідача 2 арешт не накладався. Позивач наголошує увагу суду на той факт, що постанова про арешт коштів була винесена виконавцем 12.01.2016, у зв'язку з чим відповідач 2 вводить суд в оману про неможливість оплати заробітної плати та податків в кінці 2015 року. Також, позивач зазначає, що враховуючи значну ціну позову, а також тривалий строк прострочення відповідачем 2 сплати орендних платежів, та збитки, які позивач може зазнати внаслідок неможливості виконання рішення суду, суд першої інстанції цілком законно наклав арешт на кошти відповідача 2.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 у зв'язку з виходом з відпустки судді Станіка С.Р., якого було визначеного для розгляду даної справи відповідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Власов Ю.Л., Станік С.Р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 прийнято апеляційну скаргу до провадження колегією суддів у названому складі.

02.02.2016 до відділу документального забезпечення суду від відповідача 2 надійшло клопотання відповідно до якого він просить залучити до матеріалів справи відзив відповідача 2 на позовну заяву.

В судовому засіданні 02.02.2016 було оголошено перерву до 09.02.2016.

08.02.2016 до відділу документального забезпечення суду від відповідача 1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач 1 вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою та просить суд залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

09.02.2016 представник позивача подав до відділу документального забезпечення суду клопотання, в якому просив залучити до матеріалів справи копію ухвали господарського суду м. Києва від 28.01.2016 по справі №910/31644/15.

09.02.2016 до відділу документального забезпечення суду від відповідача 2 надійшли доповнення до апеляційної скарги, відповідно до яких скаржник зазначає, що під час вжиття заходів із забезпечення позову судом не досліджено та не враховано те, що на підставі рішень господарських судів у інших справах, які набули законної сили, органами Державної виконавчої сили вже накладені арешти на всі грошові кошти відповідача 2, що само по собі виключає ефективність такого заходу у даній справі, та не відповідає його головній меті.

Також від відповідача 2 надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 09.02.2016 оголошено перерву до 17.02.2016.

16.02.2016 до відділу документального забезпечення суду від позивача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких позивач зазначає, що оскаржувана ухвала не порушує прав і законних інтересів інших стягувачів, вимоги яких об'єднані державним виконавцем у зведене виконавче провадження.

Також представник позивача 16.02.2016 надав до відділу документального забезпечення клопотання, яким просить суд долучити до матеріалів справи копію рішення господарського суду міста Києва у даній справі від 05.02.2016 про задоволення позову.

В судове засідання 17.02.2016 представник позивача не з'явився, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 17.02.2016 представник відповідача 2 підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити Підприємству з іноземним капіталом "Віртген Україна" у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову у даній справі. Представник відповідача 1 проти апеляційної скарги заперечив та просив суд оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи в грудні 2015 року Підприємство зі стопроцентним іноземним капіталом "Віртген Україна" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська юридична компанія "Гаптер і Франц" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" про стягнення солідарно з відповідачів 98 014 446,00 грн. 00 коп. заборгованості та зобов'язання відповідача-2 повернути шляхобудівельну техніку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було передано відповідачу 2 в оренду шляхобудівельну техніку на підставі укладених договорів оренди. 08.04.2013 року між позивачем та відповідачем 1 укладено договір поруки, згідно якого відповідач 1 зобов'язався виконувати грошові зобов'язання відповідача 2 за договорами оренди. Звертаючись з позовом до суду позивач вказує, що відповідач 2 порушив свої зобов'язання щодо оплати оренди техніки, в зв'язку з чим заборгованість по орендним платежам за період з червня 2012 року по листопад 2015 року складає 3 750 026,63 Євро, що еквівалентно 98 014 446,00 грн. В зв'язку з порушенням відповідачем 2 грошового зобов'язання за договором позивач просить суд стягнути солідарно з відповідача 1 та відповідача 2 суму заборгованості в розмірі 98 014 446,00 грн. та зобов'язати відповідача 2 повернути позивачу техніку.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.12.2015 року порушено провадження у справі №910/31644/15.

Також позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти в сумі 98 014 446,00 грн., які знаходяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком".

Вказана заява мотивована тим, що сума заборгованості за договорами оренди та термін прострочення з оплати наданих орендних послуг є значним , а саме станом на 11.12.2015 відповідач 2 не оплатив оренду техніки на суму 98 014 446,00 грн. Позивач звертався до відповідача 2 з вимогою про сплату заборгованості та повернення техніки, листом від 03.11.2015 № 120 повідомив відповідача 2 про розірвання всіх договорів оренди, проте відповідач 2 заборгованість не сплатив, орендовану техніку не повернув; довготривала несплата заборгованості, понад трьох років, свідчить про ухилення відповідача 2 від виконання грошових зобов'язань за договорами оренди, а тому існує реальна загроза того, що позивач може не отримати оплату за використання його майна. Заявник вказує, що відповідач 2 використовує техніку для виконання замовлень, отримуючи кошти від замовлень, орендну плату за використання техніки не сплачує.

Статтями 66, 67 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

У Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" роз'яснено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості по орендній платі за передану в оренду техніку за договорами оренди за період з червня 2012 року по листопад 2015 року в розмірі 3 750 026,63 євро, що еквівалентно 98 014 446,00 грн.

Листом № 120 від 03.11.2015 року позивач повідомив відповідача 2 про розірвання договорів оренди та просив його повернути орендовану техніку та оплатити наявну заборгованість.

Врахувавши, що розмір заборгованості відповідача 2 є значним, період прострочення оплати оренди, який становить три роки, свідчить про ухилення відповідача 2 від виконання грошових зобов'язань, та беручи до уваги те, що обраний позивачем захід до забезпечення позову відповідає предмету позовних вимог і може забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, в той час як невжиття обраного позивачем заходу до забезпечення позову може призвести до утруднення або неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову, судом першої інстанції обґрунтовано задоволено заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

Твердження скаржника про порушення у зв'язку із застосуванням заходів забезпечення позову, прав співробітників відповідача 2 на отримання заробітної плати, а також неможливість сплати відповідачем 2 податків та зборів до бюджетів всіх рівнів, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, оскільки судом першої інстанції накладено арешт на кошти відповідача 2 в межах суми позову, без зазначення конкретних рахунків. При цьому, рахунки, які вказав відповідач 2 в апеляційній скарзі, як такі, що використовуються для сплати податків та зборів та виплати заробітної плати працівникам, а саме: рахунок у ПАТ «Промінвестбанк» МФО 300012, р/р 2715 та рахунок у АТ «Ощадбанк» ГУ по м. Києву МФО 322669 р/р 3006 в постанові державного виконавця № 49764694 від 12.01.2016, якою накладено арешт на кошти, відсутні.

Щодо тверджень скаржника про те, що на підставі рішень господарських судів у інших справах, органами ДВС вже накладені арешти на всі грошові кошти відповідача 2, що само по собі виключає ефективність такого заходу у даній справі та не відповідає його головній меті, колегія суддів зазначає, що арешт на кошти у даній справі накладений з метою забезпечення позову, в той час як в іншій справі арешт коштів боржника застосований органом ДВС при примусовому виконанні судового рішення, тобто предмети цих арештів різні.

Враховуючи, що об'єктом вжиття заходів забезпечення позову у даній справі є грошові кошти в межах суми заборгованості, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для накладення арешту на грошові кошти.

Відтак, вжиті судом заходи щодо забезпечення позову відповідають вимогам ст.ст. 66, 67 ГПК України і стосуються предмету судового спору, а тому господарський суд першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, правомірно, у межах наданих йому повноважень, постановив ухвалу про вжиття заходів до забезпечення позову.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони не спростовують правильність висновків місцевого господарського суду та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали.

На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст. 99, 101, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.12.2015 у справі №910/31644/15 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 18.12.2015 у справі №910/31644/15 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження №910/31644/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Г.В. Корсакова

Судді Ю.Л. Власов

С.Р. Станік