ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016 року Справа № 904/9091/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Крицькій Я.Б.,

за участю представників сторін:

від позивача: Лотанюк С.В., довіреність №33 від 04.01.2016 року, начальник юридичного відділу;

від відповідача: ОСОБА_2, паспорт НОМЕР_1 від 26.12.1997 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 року у справі №904/9091/15

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 33 533,05 грн.

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просило стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 заборгованість за теплову енергію у сумі 21 195,61 грн., пеню у сумі 3 767,67 грн., втрати від інфляції у сумі 7 931,95 грн., 3% річних у сумі 637,85 грн. та судовий збір у сумі 1 218,00 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 року у справі №904/9091/15 (суддя Петренко Н.Е.) позов задоволений частково: стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" заборгованість за теплову енергію у розмірі 21 195,61 грн., пеню у розмірі 3 764,55 грн., інфляційні втрати у розмірі 7 929,52 грн., 3% річних у розмірі 637,85 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 217,80 грн.; в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем умов договору №3477 на відпуск теплової енергії на потреби опалення, вентиляції та гарячого водопостачання від 22.01.2002 року, який в установленому порядку не розірваний та є дійсним. Місцевий господарський суд дійшов до висновку про правомірність заявлених вимог про стягнення заборгованості за теплопостачання за період з січня 2013 року по квітень 2015 року у сумі 21 195,61 грн. Місцевим господарським судом здійснений перерахунок пені з урахуванням приписів частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, за результатами якого стягнуто пеню у сумі 3 764,55 грн. Здійснивши перерахунок, місцевий господарський суд дійшов до висновку про правомірність заявлених вимог про стягнення 3% річних у сумі 637,85 грн. та інфляційних втрат у сумі 7 931,95 грн.

Місцевим господарським судом відхилені посилання відповідача на те, що він відключив спірне приміщення від централізованого опалення з тих підстав, що відключення від теплопостачання було проведено без дотримання Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від центрального теплопостачання. Доказів відключення від внутрішньої системи опалення у встановленому чинним законодавством порядку відповідачем не надано. Акт, на який посилається відповідач про відключення від централізованого опалення від 04.09.14 року не є належним доказом на підтвердження правомірного відключення від мереж централізованого теплопостачання, оскільки будь яке несанкціоноване втручання в систему опалення шляхом зміни гідравлічного опору порушує права інших споживачів, оскільки при проектуванні будинку закладається й спосіб теплопостачання - централізоване теплопостачання. Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що відповідачем доказів на підтвердження здійснення передбачених чинним законодавством дій щодо вирішення питання про відключення приміщення від мереж централізованого опалення у порядку, встановленому нормативними документами, до суду не подано.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 року у справі №904/9091/15 та постановити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом не в повному обсязі надано оцінку тому, що позивачем заявлена до стягнення заборгованість за послуги з теплопостачання у приміщення, яке ще у 2014 році відключене від системи центрального опалення. Апелянт звертає увагу місцевого господарського суду, що предметом спору є заборгованість за послуги, які фактично відповідачем не споживалися, оскільки об'єкт теплопостачання був відключений від мережі централізованого опалення 04.09.2014 року. Апелянт вважає, що місцевим господарським судом не надано належну оцінку тому, що відключення відбулося після звернення до позивача з відповідною заявою та відмови позивача від реалізації права відповідача як власника приміщення на вибір обігріву належного йому нежитлового приміщення (шляхом централізованого опалення чи електричними пристроями). Відповідач вважає безпідставним стягнення заборгованості за договором про теплопостачання від 22.01.2002 року, оскільки він не відповідає Правилам надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типовому договору, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року. Матеріали справи не містять отримання відповідачем рахунків-фактур на оплату послуг з теплопостачання, тому є безпідставним висновок місцевого господарського суду про прострочення щодо їх оплати та, відповідно, сплати пені, 3% річних та втрат від інфляції за прострочення їх оплати.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.01.2016 року апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 року у справі №904/9091/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Пархоменко Н.В., суддів: Коваль Л.А., Паруснікова Ю.Б., розгляд скарги призначений у судове засіданні на 03.02.2016 року.

Розпорядженням секретаря судової палати від 03.02.2016 року у зв'язку із виходом з відпустки судді Чередка А.Є. - члена постійно діючої колегії суддів, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2016 року, визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Пархоменко Н.В. (доповідач), суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 року апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 року у справі №904/9091/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Пархоменко Н.В., суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.

У судовому засіданні 03.02.2016 року оголошено перерву до 22.02.2016 року.

У судових засіданнях, які відбулися 03.02.2016 року та 22.02.2016 року представник апелянта підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін.

22.02.2016 року Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" надало до апеляційного господарського суду довідку від 18.02.2016 року, відповідно до якої на підставі договору №3477 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари від 22.01.2002 року Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 за період з 12.03.2008 року по 01.02.2016 року по об'єкту тепло споживання: АДРЕСА_1 нарахована до сплати сума 63 841,38 грн., з якої у період з 01.03.2008 року по 31.05.2014 року сплачено 35 882,12 грн.

У судовому засіданні 22.02.2016 року оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 22.01.2002 року між Криворізьким підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа, яке в подальшому змінило найменування на Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" (постачальник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (споживач) був укладений договір на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання №3477, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник відпускає споживачу теплову енергію на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання у необхідних йому розмірах, а відповідач сплачує отриману теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у строки, передбачені цим договором.

Постачальник зобов'язується відпускати споживачу теплову енергію згідно Сніп 2.04.07-86 для потреб центрального опалення та Сніп 2.04.01-85 для потреб гарячого водопостачання приміщення за адресою: АДРЕСА_2 від котельної №1 МК-8 відповідно до встановленого плану теплопостачання 01.12.2001 року по 31.12.2001 року (див таблиці №1 та 2, акт межі розподілу) (пункт 1.2 договору).

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" зазначає, що згідно заяви Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 від 27.11.2008 року приміщення по АДРЕСА_2 виключно з об'єкту споживання та включений новий об'єкт споживання - приміщення АДРЕСА_1 з 13.02.2008 року.

Облік споживання теплової енергії здійснюється згідно приладів обліку або розрахунковим способом за їх відсутності (пункт 2.1 договору).

Відповідно до пункту 3.1 договору оплата за відпущену теплову енергію проводиться в грошовій формі, векселями, взаєморозрахунками. Форма розрахунку попередньо узгоджується перед кожним платежем.

Відповідач здійснює передплату в грошовій формі, в розмірі 50% місячного споживання в термін до 25 числа кожного місяця (пункт 3.3 Договору).

Цей договір укладається з 01.12.2001 року по 31.12.2002 року та діє протягом року, у випадку недотримання ні від однієї із сторін заяв про розірвання договору не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору, договір вважається щорічно пролонгованим на наступний рік. За заявою однієї із сторін про розірвання договору за один місяць і відсутності заборгованості відповідача перед позивачем договір може бути розірваний. За наявності заборгованості за відповідачем, нарахування за договором припиняються, а договір не розривається до повного погашення заборгованості (пункт 6.1 договору).

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" зазначає, що на виконання умов договору у період з 01.01.2013 року по 12.04.2015 року здійснило постачання теплової енергії на об'єкт відповідача - приміщення АДРЕСА_1 що підтверджується актами про включення центрального опалення та актами про відключення від опалення у зв'язку із закінченням опалювального сезону, в тому числі й будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 126-131).

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" виставило Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 рахунки фактури №3744 на оплату теплової енергії: від 31.01.13 року на суму 1 860,43 грн., 28.02.2013 року на суму 1450,19 грн., від 31.03.2013 року на суму 1 574,22 грн., від 30.04.2013 року на суму 200,39 грн., від 31.05.2013 року на суму 34,46 грн., від 30.06.2013 року на суму 11,16 грн., від 31.07.2013 року на суму 57,28 грн., від 31.08.2013 року на суму 57,28 грн., від 30.09.2013 року на суму 57,28 грн., від 31.10.2013 року на суму 877,76 грн., від 30.11.2013 року на суму 1 087,65 грн., від 31.12.2013 року на суму 1 793,65 грн., від 31.01.2014 року на суму 1 892,05 грн., від 28.02.2014 року на суму 1 544,11 грн., від 31.03.2014 року на суму 830,37 грн., від 30.04.2014 року на суму 62,71 грн., від 31.05.2014 року на суму 62,71 грн., від 30.06.2014 року на суму 71,17 грн., від 31.07.2014 року на суму 74,32 грн., від 31.08.2014 року на суму 0,67 грн., від 31.10.2013 року на суму 336,62 грн., від 30.11.2014 року на суму 1 877,32 грн., від 31.12.2014 року на суму 2 908,56 грн., від 31.01.2015 року на суму 2 893,01 грн., від 28.02.2015 року на суму 2 504,16 грн., від 31.03.2015 року на суму 2 939,38 грн., від 30.04.2015 року на суму 827,69 грн.

На підтвердження вручення вказаних рахунків на оплату Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" надані копії реєстрів рахунків за вказаний період з відміткою про їх отримання (а.с. 99-125).

Позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №3477 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання від 22.01.2002 року в частині своєчасної оплати теплової енергії за період з січня 2013 року по квітень 2015 року, проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" заявлена до стягнення заборгованість за договором №3477 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання від 22.01.2002 року за період з січня 2013 року по квітень 2015 року у сумі 21 195,61 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України "Житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (стаття 3 Закону України "Житлово-комунальні послуги").

Договори про надання житлово-комунальних послуг, укладені до набрання чинності цим Законом, мають бути приведені у відповідність із ним до 1 січня 2006 року. Договори, що не приведені у відповідність із цим Законом у зазначений строк, втрачають чинність (абзац другий частини 1 пункту 1 розділу VІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Як вбачається з матеріалів справи договір №3477 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання від 22.01.2002 року, укладений до набрання чинності Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та не приведений у відповідність з ним до 01.01.2006 року, тому є таким, що втратив чинність в силу абзацу другого частини 1 пункту 1 розділу VІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Постачання теплової енергії у гарячій воді за змістом статті 1, пункту 1 частини 1 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" є одним із видів комунальних послуг.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством (частина 2 статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до частини 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно актів про запуск системи опалення та відключення від системи опалення, які містяться в матеріалах справи вбачається, що у спірний період (з січня 2013 року по квітень 2015 року) Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" здійснювалась поставка теплової енергії у будинок по АДРЕСА_1 (а.с. 126-131).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 05.01.2008 року ОСОБА_3 придбав квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 61,6 м2 (а.с. 203).

27.11.2008 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" із заявами про виключення із договору №3477 приміщення по АДРЕСА_2 (а.с. 93) та про до включення в договір №3477 приміщення магазину АДРЕСА_2 загальною площею 61,6 м2 (а.с. 94).

Вказані заяви отримані Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа", що підтверджується матеріалами справи та не спростовується позивачем.

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" у позовній заяві зазначає, що на підставі заяви відповідача від 27.11.2008 року приміщення АДРЕСА_1 включено до договору №3477 з 13.02.2008 року.

Під час розгляду справи представник Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" пояснив, що зміна відбулася шляхом поставлення відмітки на заяві (відмітка про площу дійсно міститься на заяві - а.с. 94).

Між тим, з наданої позивачем копії договору №3477 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання від 22.01.2002 року, таблиці №1 та таблиці №2 (а.с. 12 -15) вбачається, що зміни щодо об'єкту споживання та площі до договору не вносились, а відмітка про площу не є належним доказом ні укладення нового договору на постачання теплової енергії по АДРЕСА_1, ні внесення змін до договору №3477.

В матеріалах справи відсутні докази щодо приведення укладеного договору №3477 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання від 22.01.2002 року у відповідності до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (тобто, договір припинив свою дію 01.01.2006 року), а також укладення нового договору на об'єкт теплопостачання по АДРЕСА_1, відтак, взаємовідносини сторін можуть кваліфікуватися виключно як позадоговірні.

В силу статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право самостійно визначитися стосовно законодавства, яке підлягає застосуванню при вирішенні конкретного господарського спору незалежно від змісту вимог, викладених у позовній заяві, та не застосовує лише акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України. При цьому, самостійне визначення судом законодавства, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог та порушення останнім положень статті 83 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з постановою пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не вважається зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин, зміна посилання на норми права. Водночас і посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог.

Порядок повернення безпідставно набутого майна регулюється статтею 1212 Цивільного кодексу України (глава 83).

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

На оплату теплової енергії у період з січня 2013 року по квітень 2015 року Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" виставлені рахунки фактури №3477 відповідно до умов договору №3477 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання від 22.01.2002 року.

Між тим, вказані рахунки (а.с. 24-50) не містять адреси об'єкту теплопостачання, а містять лише посилання на договір №3477 (при цьому в договір не внесені зміни щодо нового об'єкту теплопостачання), тому вони не можуть бути належними доказами виставлення рахунків на оплату опалення за адресою АДРЕСА_1 (приміщення загальною площе 61,6 м2).

З наданого позивачем до позовної заяви порядку нарахувань заборгованості за теплову енергію по договору №3477 за період з 01.01.2013 року по 12.04.2015 року (а.с. 14) також не вбачається, за який саме об'єкт та на яку площу здійснені позивачем нарахування плати за теплову енергію.

Крім того, в реєстрах рахунків і актів виконаних робіт, які надані позивачем в підтвердження вручення відповідачу рахунків на оплату містяться підписи про отримання рахунків, виставлених ПП ОСОБА_2, осіб (ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6), які за твердженням відповідача не перебували у спірний період в трудових відносинах (згідно наданих відповідачем трудових договорів між працівником та фізичною особою, вказані в реєстрах особи не перебували з відповідачем в трудових відносинах).

З наведеного вбачається, що договір №3477 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання від 22.01.2002 року, є таким, що втратив чинність в силу абзацу другого частини 1 пункту 1 розділу VІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про житлово-комунальні послуги", тому правовідносини між сторонами є позадоговірними. Позивачем не доведено в установленому законом порядку вартість наданих послуг з теплопостачання відповідачу на об'єкт теплопостачання по АДРЕСА_1 (оскільки виставлені рахунки-фактури №3477 містять посилання на договір №3477, яким передбачено постачання теплової енергії по АДРЕСА_2, а позивач в позові просить стягнути вартість наданих послуг саме за адресою АДРЕСА_1).

Надана позивачем довідка від 18.02.2016 року, відповідно до якої на підставі договору №3477 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари від 22.01.2002 року Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 за період з 12.03.2008 року по 01.02.2016 року по об'єкту тепло споживання: АДРЕСА_1 нарахована до сплати сума 63 841,38 грн., з якої у період з 01.03.2008 року по 31.05.2014 року сплачено 35 882,12 грн. також не є належним доказом вартості наданих послуг за адресою АДРЕСА_1.

За викладеного апеляційний господарський суд не погоджується із висновком місцевого господарського суду про задоволення в частині стягнення суми 21 195,61 грн. та вважає, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись відповідно до договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" установлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Враховуючи, що договір №3477 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання від 22.01.2002 року втратив чинність з 01.01.2006 року, позовні вимоги про стягнення пені на підставі пункту 3.2 договору задоволенню не підлягають. Оскільки Законом України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" передбачена можливість стягнення пені за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги навіть за відсутності укладеного договору, апеляційний господарський зазначає про неможливість такого стягнення з огляду на відсутність належних доказів, які підтверджували б вартість наданих послуг.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховані та заявлені до стягнення інфляційні втрати у розмірі 7931,95 грн. та 3% річних у розмірі 637,85 грн. за період з 27.02.2013 року по 20.09.2015 року.

Враховуючи відсутність належних доказів, які підтверджували б вартість наданих послуг (грошового зобов'язання), що унеможливлює здійснити перевірку нарахованих сум, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та втрат від інфляції

За таких обставин апеляційний господарський суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Між тим, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про те. що об'єкт теплопостачання був відключений від мережі централізованого опалення 04.09.2014 року з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до пункту 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила №630), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно з пунктом 26 Правил №630 відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Так, відповідно до абзацу 6 пункту 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198, споживач теплової енергії зобов'язаний погоджувати з теплопостачальною організацією нові підключення і відключення та переобладнання системи теплоспоживання, які є причиною збільшення або зменшення обсягу споживання теплової енергії.

Припинення споживання теплової енергії повинно бути виконано з дозволу компетентного органу та в порядку, визначеному законодавством: з дозволу постійно діючої міжвідомчої комісії, яка і створена органом місцевого самоврядування, за умови отримання технічних умов, роботи по відключенню повинні проводитись монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та власника, наймача квартири. Роботи з відключення виконуються у міжопалювальний період.

Отже, при проведенні робіт по відключенню приміщень від мереж централізованого опалення, у відповідача повинні бути в наявності передбачені чинним законодавством документи. Зазначені документи повинні містити вказівку на дату відключення.

Матеріалами справи підтверджується, що Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 неодноразово звертався до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" із заявами про від'єднання від мережі централізованого опалення належного йому на праві власності об'єкта нежитлової нерухомості - магазину "Коттон", розташованого за адресою: АДРЕСА_1, з мотивів відсутності фінансової можливості оплачувати вартість послуг теплопостачання з огляду на їх значне здорожчення та невідповідність якості таких послуг їх вартості, що підтверджується заявами від 07.08.2014 року (а.с. 66), від 04.09.2014 року (а.с. 77).

Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" відмовлено у відключенні з підстав неможливості такого відключення у житловому будинку (лист за вих. №1236/13 від 04.09.2014 року - а.с. 67, лист за вих. №3152/05 від 23.09.2014 року - а.с. 69 лист за вих. №1163/03/01 від 05.12.2014 року - а.с. 70).

04.09.2014 року Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 за участю сусідів складений акт про відключення приміщення АДРЕСА_1 від централізованого опалення (а.с. 64-65).

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 повідомив Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" про відключення в магазині АДРЕСА_2 прим.1 від центрального опалення та просив зафіксувати вказаний факт, однак позивачем відмовлено у складанні акту щодо відсутності опалювальних приладів в приміщенні (копії відповідних листів місяться в матеріалах справи).

Відповідно до положень Порядку для реєстрації права споживачів відмови від отримання послуг централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005 року (надалі - Порядок) орган місцевого самоврядування місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Для вирішення питання відключення окремих приміщень житлового будинку від мереж централізованого опалення власник наймач (орендар) приміщення повинен звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. При позитивному рішенні комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Відключення мереж централізованого опалення і постачання гарячої води виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води та власника, наймача (орендаря) квартири (нежилого приміщення) або уповноваженої ним особи. По закінчені робіт складається акт про відключення квартири (нежилого приміщення, секції, під'їзду, будинку) від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води і в десятиденний термін подається заявником до комісії на затвердження.

Складений вищезазначений акт повинен відповідати формі яка затверджена додатком №3 Порядку та має бути підписаний представником власника будинку, представником монтажної організації та представником постачальника теплової енергії та гарячого водопостачання. Згідно пункту 2.7 Порядку після затвердження акту на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про відпуск теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання.

Матеріалами справи підтверджується, що Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 відключення від теплопостачання було проведено без дотримання Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від центрального теплопостачання. Доказів відключення від внутрішньої системи опалення у встановленому чинним законодавством порядку відповідачем не надано (дозволу комісії, акту про відключення та ін.).

Акт від 04.09.2014 року, на який посилається Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 про відключення від централізованого опалення не є належним доказом, що підтверджує факт правомірного відключення від мереж централізованого теплопостачання, оскільки будь яке несанкціоноване втручання в систему опалення шляхом зміни гідравлічного опору порушує права інших споживачів, оскільки при проектуванні будинку закладається й спосіб теплопостачання - централізоване теплопостачання.

Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил №630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, рішення місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на позивача.

Керуючись статтями 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 року у справі №904/9091/15 задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 року у справі №904/9091/15 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1 339,80 грн., про що видати наказ.

Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Повна постанова складена - 23.02.2016 року.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко