РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016Справа №910/31186/15
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства «Бориспіль»
до про Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 стягнення заборгованості у розмірі 29 795 грн. 07 коп.
Представники:

від Позивача: Юрченко Н.П. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Державне підприємство «Бориспіль» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 29 795 грн. 07 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 15.04.2015 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (Орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №16.93, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення №1.14 на 1 поверсі пасажирського терміналу «Д» загальною площею 4,0 кв.м., яке розташоване за адресою: Київська область, м. Бориспіль, ДП «МА «Бориспіль» та перебуває на балансі Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль». Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору Орендодавець передав майно, проте Відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання щодо своєчасного та повного внесення орендної плати за квітень 2015 року - вересні 2015 року на суму 21 581 грн. 30 коп. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість по орендній платі у розмірі 21 581 грн. 30 коп. перед Позивачем. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 4 532 грн. 07 коп., 3% річних у розмірі 209 грн. 92 коп., інфляційні у розмірі 07 грн. 86 коп. та пеню у розмірі 3 463 грн. 92 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.12.2015 р. порушено провадження у справі № 910/31186/15, судове засідання призначено на 24.12.2015 р.

22.12.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 11.12.2015 року.

24.12.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 11.12.2015 року не виконав.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Відповідача надати докази на підтвердження погашення заборгованості в розмірі 21 581,30 грн. за Договором №1693 від 15.04.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 року відкладено розгляд справи на 20.01.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

20.01.2016 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.01.2016 року відкладено розгляд справи на 10.02.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду.

В судовому засіданні 10 лютого 2016 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав позовні вимоги та доводи позовної заяви. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 року у справі № 910/31186/15, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцем проживання Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 є 03057, АДРЕСА_1.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/31186/15 направлялись на адресу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 10 лютого 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

15.04.2015 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (Орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №16.93, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення №1.14 на 1 поверсі пасажирського терміналу «Д» загальною площею 4,0 кв.м., яке розташоване за адресою: Київська область, м. Бориспіль, ДП «МА «Бориспіль» та перебуває на балансі Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

Відповідно до п.2.1 Договору Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору та акта приймання - передачі майна.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за перший місяць оренди серпень - 5 050 грн. 00 коп. без врахування ПДВ.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. (п.3.3 Договору)

У п.3.6 Договору визначено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж у наступному співвідношенні70% - до державного бюджету, 30% - Балансоутримувачу.

Відповідно до п.3.7 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному розмірі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному п.3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно з п.3.8 Договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 21% від суми заборгованості.

У п.10.1 Договору встановлено, що цей Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 15 квітня 2015 року до 15 березня 2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №16.93 від 15.04.2015 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв в оренду державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення №1.14 на 1 поверсі пасажирського терміналу «Д» загальною площею 4,0 кв.м., яке розташоване за адресою: Київська область, м. Бориспіль, ДП «МА «Бориспіль» та перебуває на балансі Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», що підтверджується Актом приймання - передачі державного майна від 15.04.2015 року.

Крім того, на виконання умов Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №16.93 від 15.04.2015 року Балансоутримувач за період квітень 2015 року - вересень 2015 року виписав рахунки - фактури за надані послуги №76/435 від 30.04.2015 р. на суму 4 901 грн. 51 коп., №76/529 від 31.05.2015 р. на суму 9 392 грн. 52 коп., №76/623 від 30.06.2015 р. на суму 9 430 грн. 08 коп., №76/720 від 31.07.2015 р. на суму 9 335 грн. 78 коп., №76/810 від 31.08.2015 р. на суму 9 261 грн. 10 коп., №76/921 від 30.09.2015 р. на суму 9 474 грн. 11 коп. та склав Акти приймання - здачі виконаних послуг від 30.04.2015 р., від 31.05.2015 р., від 30.06.2015 р., від 31.07.2015 р., від 31.08.2015 р., від 30.09.2015 р., які були направлені на адресу Відповідача, що підтверджується описами вкладення у цінні листи, проте не сплачені останнім.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання щодо своєчасного та повного внесення орендної плати за квітень 2015 року - вересні 2015 року на суму 21 581 грн. 30 коп. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість по орендній платі у розмірі 21 581 грн. 30 коп. перед Позивачем. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 4 532 грн. 07 коп., 3% річних у розмірі 209 грн. 92 коп., інфляційні у розмірі 07 грн. 86 коп. та пеню у розмірі 3 463 грн. 92 коп.

27.08.2015 року Позивачем направлена на адресу Відповідача претензія №35-28/5-104 з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 9 885 грн. 05 коп., що підтверджується поверненням рекомендованого повідомлення за закінченням встановленого строку зберігання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Державного підприємства «Бориспіль» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №16.93 від 15.04.2015 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №16.93 від 15.04.2015 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв в оренду державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення №1.14 на 1 поверсі пасажирського терміналу «Д» загальною площею 4,0 кв.м., яке розташоване за адресою: Київська область, м. Бориспіль, ДП «МА «Бориспіль» та перебуває на балансі Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», що підтверджується Актом приймання - передачі державного майна від 15.04.2015 року, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Крім того, на виконання умов Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №16.93 від 15.04.2015 року Балансоутримувач за період квітень 2015 року - вересень 2015 року виписав рахунки - фактури за надані послуги №76/435 від 30.04.2015 р. на суму 4 901 грн. 51 коп., №76/529 від 31.05.2015 р. на суму 9 392 грн. 52 коп., №76/623 від 30.06.2015 р. на суму 9 430 грн. 08 коп., №76/720 від 31.07.2015 р. на суму 9 335 грн. 78 коп., №76/810 від 31.08.2015 р. на суму 9 261 грн. 10 коп., №76/921 від 30.09.2015 р. на суму 9 474 грн. 11 коп. та склав Акти приймання - здачі виконаних послуг від 30.04.2015 р., від 31.05.2015 р., від 30.06.2015 р., від 31.07.2015 р., від 31.08.2015 р., від 30.09.2015 р., які були направлені на адресу Відповідача, що підтверджується описами вкладення у цінні листи, проте не сплачені останнім.

Таким чином, заборгованість Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 перед Державним підприємством «Бориспіль» за Договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №16.93 від 15.04.2015 року за період квітень 2015 року - вересень 2015 року становить 21 581 грн. 30 коп.

Однак, Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем заборгованості перед Державним підприємством «Бориспіль» по орендній платі у розмірі 21 581 грн. 30 коп.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 27.08.2015 року Позивачем направлена на адресу Відповідача претензія №35-28/5-104 з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 9 885 грн. 05 коп., що підтверджується поверненням рекомендованого повідомлення за закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до статті 7 Господарського процесуального кодексу України претензія розглядається в місячний строк, який обчислюється з дня одержання претензії. При розгляді претензії підприємства та організації в разі необхідності повинні звірити розрахунки, провести судову експертизу або вчинити інші дії для забезпечення досудового врегулювання спору. Підприємства та організації, що одержали претензію, зобов'язані задовольнити обґрунтовані вимоги заявника.

Згідно зі статтею 8 Господарського процесуального кодексу України про результати розгляду претензії заявник повідомляється у письмовій формі.

Підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. (стаття 1 Господарського процесуального кодексу України)

Проте, матеріали справи не містять жодних належних доказів розгляду Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 претензії Державного підприємства «Бориспіль» про сплату заборгованості за договором.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату по орендній платі в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 21 581 грн. 30 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача 3% річних за загальний період з 18.05.2015 р. по 03.12.2015 р. у розмірі 209 грн. 92 коп. та інфляційні у розмірі 07 грн. 86 коп.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем оплати по орендній платі за загальний період прострочки з 18.05.2015 р. по 03.12.2015 р. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі та до стягнення з Відповідача підлягає 3% річних у розмірі 209 грн. 92 коп., як плати за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання Відповідачем його грошового зобов'язання за загальний період з 18.05.2015 р. по 03.12.2015 р.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов»язання в зв»язку з девальвацією грошової одиниці України, наданий Позивачем, вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних за період з 18.05.2015 р. по 03.12.2015 р. у розмірі 07 грн. 86 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивач також просив стягнути з Відповідача на його користь пеню по орендній платі за загальний період прострочки з 18.05.2015 р. по 03.12.2015 р. у розмірі 3 463 грн. 92 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань» №14 від 17.12.2013 року)

Відповідно до п.3.7 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному розмірі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному п.3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв»язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання за період з 18.05.2015 р. по 03.12.2015 р. у розмірі 3 463 грн. 92 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв»язку з невірним розрахунком Позивача в частині визначення періоду початку прострочки Відповідача та закінченням нарахування пені через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, а тому до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає пеня лише в розмірі 3 461 грн. 46 коп. за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання з 18.05.2015 року по 03.12.2015 року.

Також Позивачем заявлена вимога про стягнення з Відповідача штрафу відповідно до п.3.8 Договору у розмірі 4 532 грн. 07 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.3.8 Договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 21% від суми заборгованості.

За таких підстав, Суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з Відповідача штрафу в розмірі 4 532 грн. 07 коп.

Таким чином, з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Бориспіль» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 21 581 грн. 30 коп., 3% річних у розмірі 209 грн. 92 коп., інфляційні у розмірі 07 грн. 86 коп., пеня у розмірі 3 461 грн. 46 коп. та штраф у розмірі 4 532 грн. 07 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Державного підприємства «Бориспіль» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (03057, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного підприємства «Бориспіль» (08307, Київська обл., місто Бориспіль, МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ "БОРИСПІЛЬ", Ідентифікаційний код юридичної особи 20572069) заборгованість у розмірі 21 581 (двадцять одна тисяча п'ятсот вісімдесят одна) грн. 30 (тридцять) коп., 3% річних у розмірі 209 (двісті дев'ять) грн. 92 (дев'яносто дві) коп., інфляційні у розмірі 07 (сім) грн. 86 (вісімдесят шість) коп., пеню у розмірі 3 461 (три тисячі чотириста шістдесят одна) грн. 46 (сорок шість) коп., штраф у розмірі 4 532 (чотири тисячі п'ятсот тридцять дві) грн. 07 (сім) коп. та судовий збір у розмірі 1 217 (одна тисяча двісті сімнадцять) грн. 90 (дев'яносто) коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 12 лютого 2016 року.

Судя О.В. Чинчин