РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2016Справа №910/136/16
За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Автотрейд компані"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ПСП-С"

про стягнення 83 803,75 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача - Шмаров Є.Ю.(дов. від 20.01.2016)

Від відповідача: не з"явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості, у зв"язку з неналежним виконанням умов договору постачання № 06/10 від 06.10.2014 у розмірі 83 803,75 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.01.2016 порушено провадження у справі №910/136/16 та призначено до розгляду на 26.01.2016.

Представник відповідача в судове засідання 26.01.2016 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 26.01.2016 прибув представник позивача та дав пояснення по справі.

Розгляд справи відкладено на 11.02.2016.

Представник позивача з'явився в судове засідання 11.02.2016, надав пояснення по суті справи позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 11.02.2016 вдруге не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Місцезнаходження відповідача за адресою, на яку було відправлено ухвали суду, адреса підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Ухвала суду від 26.01.2016 отримана відповідачем 01.02.2016, що підтверджується відміткою на звороті ухвали та повідомленням про вручення поштового відправлення № 01 0(в матеріалах справи).

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складено протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши думку представника позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

06.10.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю «Автотрейд компані»(далі позивач, постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «ПСП-С»(далі відповідач покупець) було укладено Договір постачання №06/10 (далі - Договір), відповідно до якого ТОВ «Автотрейд компані» передає ТОВ «ПСП-С» товар, а саме ручний будівельний інструмент для каменярів, плиточників та штукатурів під реалізацію, а ТОВ «ПСП-С» зобов'язується прийняти вказаний товар для реалізації його через власну торгівельну мережу і сплатити за нього грошову суму.

Згідно п.1.2. Договору найменування, розгорнутий асортимент, рекомендовані роздрібні ціни за одиницю товару зазначені в накладних на товар, що є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 1.6. Договору підпис уповноваженої особи Покупця в накладній на отримання товару є одночасно підтвердженням Покупця факту прийому від Постачальника товарів по їх кількості та якості в тарі та упаковці.

П. 1.7. Договору визначає, що повноваження особи, що здійснює отримання товарів від Постачальника, підтверджується належно оформленою довіреністю Покупця.

Як свідчать матеріали справи, 06.10.2104 ТОВ «Автотрейд компані» були поставлені товари ТОВ «ПСП-С» в асортименті, надалі «товар» на загальну суму 63 751,46 (шістдесят три тисячі сімсот п'ятдесят одна грн. 46 коп.) гривень згідно накладної №286 від 06.10.2014. Факт отримання товару за даною накладною підтверджується підписом директора Ігнатової Н.М., яка діє згідно довіреності № 1 виданої 6 жовтня 2014 року.

Згідно п. 4.4. Договору Покупець оплачує поставлений Постачальником товар за цінами, що зазначаються у видаткових накладних.

П. 4.5. Договору визначає умови оплати товару, а саме: оплата за товар здійснюється Покупцем шляхом перерахунку грошей на розрахунковий рахунок Постачальника за кожну реалізовану товарну одиницю на протязі 14 (чотирнадцяти) банківських днів після її реалізації у торгівельній мережі Покупця, але не пізніше кожної другої та /або четвертої п'ятниці кожного місяця.

Згідно п. 4.6. Договору термін реалізації товару Покупцем встановлюється 6 (шість) календарних місяців з моменту передачі товару від Постачальника до Покупця. Після закінчення вищевказаного терміну товарний залишок підлягає оплаті в повному обсязі протягом 7 (семи) календарних днів.

Відповідач, відповідно до умов Договору та згідно видаткової накладної, повинен був сплатити на рахунок ТОВ «Автотрейд компасі» вартість поставленого товару 14 квітня 2015 року.

Проте, на момент подання позову ТОВ «ПСП-С» оплачено лише 10 203,95 (десять тисяч двісті три грн. 95 коп.) гривень (27.02.2015 - 4 800,00 грн., 12.03.2015 - 1 948,00 грн., 01.09.2015 - 2 320,95 грн. та 17.12.2015 - 1 135,00 грн.).

Оскільки ТОВ «ПСП-С» не виконало свого зобов'язання по оплаті товару, ТОВ «Автотрейд компані» 02.10.2015 поштою на адресу ТОВ «ПСП-С» була відправлена Претензія №02/1/10 від 02.10.2015 з вимогою оплатити свій борг за поставку товару, що підтверджує Фіскальний чек Вінницької дирекції УАППЗ «Укрпошта» № 536 від 02.10.2015.

04.11.2015 вхідним №429 ТОВ «Автотрейд компані» зареєстровано Відзив на претензію від ТОВ «ПСП-С», у якому вони просять продовжити термін на реалізацію поставленого товару та врахувати тяжке становище у країні або забрати нереалізований товар.

Проте, п. 4.6. Договору чітко вказаний термін реалізації або повернення коштів за нереалізований товар.

Поставки товару підтверджуються видатковими накладними, прибутковими накладними, банківськими виписками, що додані позивачем до позовної заяви.

Отже, борг відповідача за поставлену продукцію станом на день розгляду справи становить 53 547,51 грн.

Таким чином, судом встановлено факт наявності порушень відповідачем взятих на себе господарських зобов'язань.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов'язки. Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

В силу частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Спірні правовідносини, які виникли у зв'язку з неналежним виконанням договору поставки та поставкою продукції неналежної якості, до їх врегулювання застосовуються положення ст. 265, 268, 269 ГК України, ст. 678 - 681 ЦК України.

Відповідно до ст.688 ЦК України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти позовних вимог про стягнення основного боргу.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 53 547,51 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки факт невиконання та прострочення грошового зобов'язання відповідачем є доведеним, у позивача є всі правові підстави вимагати стягнення з відповідача передбаченої договором пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки платежу в у відповідності з п. 8.3 договору.

Відповідно до п.8.3. Договору за порушення термінів оплати згідно п. 4.5. - 4.6. цього Договору, Покупцю нараховується пеня за кожен прострочений день платежу, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 599 Цивільного Кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.4 ст. 549 ЦК України).

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного Банку, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або Договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Договором між сторонами не встановлено можливості позивача нараховувати пеню понад встановлений ч.6 ст. 232 ГК України термін.

Проте, позивач розрахував пеню понад встановлений ч.6 ст. 232 ГК України строк, у зв'язку з чим суд перерахував пеню у відповідності до ч.6 ст. 232 ГК України, яка становить:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
53547.5115.04.2015 - 27.08.201513530.0000 %0.164 %*11883.15
53547.5128.08.2015 - 24.09.20152827.0000 %0.148 %*2218.19
53547.5125.09.2015 - 13.10.20151922.0000 %0.121 %*1226.46
Таким чином, загальна сума пені за договором складає 15327,79 грн.

Оскільки відповідач не погасив заборгованість, яка у нього утворилась перед позивачем за поставлений товар, суд розрахував відповідачеві пеню на підставі пункту 4.5.-4.6. договору та у відповідності до ч.6 ст. 232 ГК України, яка складає 15 327,79 грн. Суд визнав даний розрахунок обґрунтованим.

Відповідно до ст. ст. 33, 43, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача стягуються понесені позивачем витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Автотрейд компані" задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ПСП-С" (01103, м. Київ, бульвар Дружби Народів, буд. 30-Б, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Автотрейд компані" (21021, м. Вінниця, вул. Келецька, буд. 54Д, ) основний борг в сумі 53 547 (п'ятдесят три тисячі п'ятсот сорок сім) грн. 51 коп., пеню в сумі 15 327(п'ятнадцять тисяч триста двадцять сім) грн. 79 коп. та судовий збір в розмірі 1000(одна тисяча) грн. 83 коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 17.02.2016