ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року Справа № 916/1779/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. - головуючого,

Владимиренко С.В.,

Мележик Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банку "Меркурій" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 07 грудня 2015 року у справі № 916/1779/15 Господарського суду Одеської області за позовом Публічного акціонерного товариства Банку "Меркурій", м. Харків, до Публічного акціонерного товариства "Фінбанк", м. Одеса, про визнання недійсним договору,

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - Гамей В.В. (дов. № 01-28/48 від 21.01.16),

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року позивач ПАТ Банк "Меркурій" пред'явив у господарському суді позов до відповідача ПАТ "Фінбанк" про визнання недійсним договору.

Вказував, що 11.04.13 між ПАТ Банк "Меркурій" (вкладник) та ПАТ "Фінбанк" (банк) був укладений договір про надання міжбанківського депозиту № 04/11-02, згідно якого вкладник зобов'язався надати банку міжбанківський депозит на умовах, визначених цим договором. Сума міжбанківського депозиту становить 800 000 ЕUR (євро), процентна ставка по міжбанківському депозиту - 1 % річних. Міжбанківський депозит надається на термін з 11.04.13 до 18.03.14 (згідно додаткової угоди № 10 від 18.02.14 до договору № 04/11-02 від 11.04.13).

11.04.13 між ПАТ "Фінбанк" (вкладник) та ПАТ Банк "Меркурій" (банк) був укладений договір про надання міжбанківського депозиту № 11-1/04, згідно якого вкладник зобов'язався розмістити в банку вклад у сумі 8 000 000 грн. шляхом їх перерахування на рахунок в ПАТ Банк "Меркурій" після отримання ПАТ "Фінбанк" депозитних засобів по договору № 04/11-02 від 11.04.13.

Зазначав, що 18.02.14, в забезпечення повернення банківського вкладу, між банками був укладений договір застави майнових прав № 18/02/Z, згідно якого ПАТ Банк "Меркурій" (заставодавець) передав в заставу ПАТ "Фінбанк" (заставодержатель) майнові права за договором про надання міжбанківського депозиту № 04/11-02 від 11.04.13.

Також вказував, що 18.02.14 між ПАТ Банк "Меркурій" (цедент) та ПАТ "Фінбанк" (цесіонарій) був укладений договір цесії (уступки права вимоги) № 18/02/Ц, згідно якого цедент зобов'язався передати цесіонарію право вимоги на грошові кошти у розмірі депозиту 800 000 євро та відсотків за користування депозитом, згідно договору про надання міжбанківського депозиту № 11-1/04 та усіх подальших змін до нього.

Посилаючись на ту обставину, що спірний правочин - договір цесії від 18.02.14, є нікчемним в силу ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки укладений з наданням пільг відповідачу перед іншими кредиторами банку та на умовах значно гірших від звичайних ринкових умов здійснення відповідних операцій банку, внаслідок чого ПАТ Банк "Меркурій" поніс збитки в сумі 1 798 779,29 грн., позивач просив визнати вказаний договір цесії недійсним.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15 липня 2015 року (суддя Щавинська Ю.М.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07 грудня 2015 року (колегія суддів у складі: Принцевської Н.М. - головуючого, Колоколова С.І., Ліпчанської Н.В.), в позові відмовлено.

Судові акти мотивовані посиланнями на ту обставину, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено існування у позивача, на час укладення спірного договору, інших кредиторів по договорам міжбанківських депозитів, у порівнянні з якими відповідачу були надані пільги, а також тим, що подальша зміна курсу євро по відношенню до гривні не свідчить про укладення договору на значно гірших умовах, ніж звичайні ринкові умови та про його нікчемність і не є підставою для визнання договору недійсним.

У касаційній скарзі ПАТ Банк "Меркурій", посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій приписів ст.ст. 215, 512 ЦК України та ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", просить скасувати постановлені у справі судові рішення та постановити нове рішення про задоволення його вимог.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 11.04.13 між ПАТ Банк "Меркурій" (вкладник) та ПАТ "Фінбанк" (банк) був укладений договір про надання міжбанківського депозиту № 04/11-02, згідно якого вкладник зобов'язався надати банку міжбанківський депозит на умовах, визначених цим договором. Сума міжбанківського депозиту становить 800 000 ЕUR (євро), процентна ставка по міжбанківському депозиту - 1 % річних. Міжбанківський депозит надається на термін з 11.04.13 до 18.03.14 (згідно додаткової угоди № 10 від 18.02.14 до договору № 04/11-02 від 11.04.13).

11.04.13 між ПАТ "Фінбанк" (вкладник) та ПАТ Банк "Меркурій" (банк) був укладений договір про надання міжбанківського депозиту № 11-1/04, згідно якого вкладник зобов'язався розмістити в банку вклад у сумі 8 000 000 грн. шляхом їх перерахування на рахунок в ПАТ Банк "Меркурій" після отримання ПАТ "Фінбанк" депозитних засобів по договору № 04/11-02 від 11.04.13.

18.02.14, в забезпечення повернення банківського вкладу, між банками був укладений договір застави майнових прав № 18/02/Z, згідно якого ПАТ Банк "Меркурій" (заставодавець) передав в заставу ПАТ "Фінбанк" (заставодержатель) майнові права за договором про надання міжбанківського депозиту № 04/11-02 від 11.04.13, згідно якого заставодержатель повинен повернути заставодавцю депозит у розмірі 800 000 євро з кінцевим терміном повернення 18.03.14 та сплачувати відсотки за користування депозитом за ставкою 1 % річних, після виконання заставодавцем умов депозитного договору № 11-1/04 від 11.04.13 з ПАТ "Фінбанк".

Згідно п.п. 1.2, 4.1 договору надана застава забезпечує виконання заставодавцем вимог заставодержателя за договором про надання міжбанківського депозиту № 11-1/04 від 11.04.13 з ПАТ "Фінбанк", згідно якого заставодавець зобов'язаний повернути заставодержателю міжбанківський депозит в розмірі 8 880 000 грн. з кінцевим терміном повернення - 18.03.14 та сплатити відсотки за його користування у розмірі 27 % річних, неустойку та збитки у разі їх виникнення та витребування заставодержателем. Заставодавець уступає заставодержателю право вимоги, що випливає із договору про міжбанківський депозит на суму 800 000 євро, за відсотками та іншими видами платежів, що підлягають сплаті на підставі договору про міжбанківський депозит.

Судами встановлено, що 18.02.14 між ПАТ Банк "Меркурій" (цедент) та ПАТ "Фінбанк" (цесіонарій) був укладений договір цесії (уступки права вимоги) № 18/02/Ц, згідно якого цедент зобов'язався передати цесіонарію право вимоги на грошові кошти у розмірі депозиту 800 000 євро та відсотків за користування депозитом, згідно договору про надання міжбанківського депозиту № 11-1/04 та усіх подальших змін до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов'язується або не зобов'язується їх оплатити. Договір відступлення права вимоги також називається "договором цесії", а його суб'єкти відповідно "цедентом" (старий кредитор) та "цесіонарієм" (новий кредитор). Наслідком укладення договору відступлення права вимоги є втрата старим кредитором прав та обов'язків за зобов'язанням, права та вимоги за яким були відступлені новому кредитору у визначеному сторонами обсязі (повністю/частково).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що спірний правочин - договір цесії від 18.02.14, є нікчемним в силу ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки укладений з наданням пільг відповідачу перед іншими кредиторами банку та на умовах значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій банку, внаслідок чого ПАТ Банк "Меркурій" поніс збитки в сумі 1 798 779,29 грн.

Водночас судами встановлено, що рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 15 від 14.03.14, на підставі постанови Правління Національного банку України № 133 від 13.03.14 "Про віднесення ПАТ Банк "Меркурій" до категорії неплатоспроможних", з 14.03.14 у ПАТ Банк "Меркурій" запроваджено тимчасову адміністрацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (редакції чинній на час укладення спірного договору) протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають одному з таких критеріїв:

1) договори, за якими було або має бути здійснено відчуження (або передача в користування) майна банку на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій;

2) договори про здійснення кредитних операцій, які передбачають надання клієнту пільг і які банк не уклав би за звичайних ринкових умов;

3) договори про здійснення кредитних операцій та інші господарські договори, що мають на меті штучне виведення активів банку внаслідок шахрайських дій та зловмисних намірів;

4) договори, що передбачають платіж чи операцію з майном з метою надання пільг окремим кредиторам банку;

5) договори (правочини) з пов'язаною особою банку, якщо така операція не відповідає вимогам законодавства України або загрожує інтересам вкладників і кредиторів банку;

6) господарські операції, де оплата значно перевищує реальну вартість товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком.

Договори, зазначені в частині другій цієї статті, є нікчемними (ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Приписами ст.ст. 33, 34 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підтвердження укладення спірного договору цесії з наданням пільг відповідачу перед іншими кредиторами банку, позивач посилається на те, що договори про надання міжбанківських депозитів укладались і з іншими кредиторами банку (договір про надання міжбанківського депозиту № ММ59835 DC від 14.05.13, укладений з ПАТ "Авант-банк"; договір про надання міжбанківського депозиту № 0304-SW2 від 03.04.13, укладений з ПАТ "АгроКомБанк"; договір про надання міжбанківського депозиту № DP0703-06 від 07.03.13, укладений з ПАТ "БТА Банк"), проте договори цесії при цьому не укладались.

Як правильно зазначено судами, за відсутності наданих позивачем доказів існування інших договорів цесії, не можна стверджувати про те, що спірний договір цесії укладений з наданням пільг відповідачу перед іншими кредиторами банку, що відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" свідчило б про нікчемність спірного правочину в силу вимог закону.

Також судами попередніх інстанцій правильно надано правову оцінку тій обставині, що подальша зміна Національним банком України курсу гривні по відношенню до євро, не може свідчити про недійсність договору на час його укладення, що спростовує доводи позивача про укладення спірного договору цесії на умовах значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій банку, внаслідок чого ПАТ Банк "Меркурій" поніс збитки в сумі 1 798 779,29 грн.

Крім того, дослідивши надані відповідачем копії договорів про відступлення права вимоги (цесії), укладені між відповідачем та іншими банками, апеляційний суд встановив, що останні укладені на таких самих умовах, що і спірний договір цесії № 18/02/Ц від 18.02.14, що свідчить про його укладення сторонами у відповідності до звичайних ринкових умов та спростовує доводи позивача про нікчемність даного договору в силу п. 1 ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Зазначені обставини стали обґрунтованою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, судами попередніх інстанцій на підставі встановлених фактичних обставин, з'ясовано дійсні права і обов'язки сторін та правильно застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини.

Посилання касаційної скарги на наявність правових підстав до застосування наслідків недійсності нікчемного правочину вказаним в позові шляхом, не знайшли свого підтвердження при здійсненні судом касаційної інстанції перегляду оскаржуваних судових рішень, тому їх слід залишити поза увагою суду.

Суд дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає вимогам ст. 43 ГПК України, переоцінка доказів, відповідно до ст. 1117 ГПК України, не входить до меж перегляду справи в суді касаційної інстанції.

Постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, доводи касаційної скарги правильності викладених у ній висновків не спростовують, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк "Меркурій" залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 07 грудня 2015 року справі № 916/1779/15 залишити без змін.

Головуючий суддя: Н.Г. Дунаєвська

Судді: С.В. Владимиренко

Н.І. Мележик