КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2016 р. Справа№ 910/2034/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

За участю представників сторін:

від Прокуратури: не з'явився;

від позивача: Нагорна А.В. - представник;

від відповідача: Косик С.І. - представник;

від третьої особи: не з»явився

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

на рішення

Господарського суду м. Києва

від 18.11.2015р.

у справі № 910/2034/15-г (суддя М.О. Лиськов)

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міністерство фінансів України

за участю Бориспільської міжрайонної Прокуратури

про стягнення 170 697 523, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про зобов'язання вчинити дії та стягнення 3 235 972,00 грн.

24.02.2015р. позивач подав до Господарського суду м. Києва заяву про збільшення позовних вимог, а саме просить суд розглянути заяву про забезпечення позову та накласти арешт на грошову суму у розмірі 164710974,80, що належить Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит»; зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» виконати умови договору від 21.10.2014 № 038-14/АН - списати грошові кошти за платіжним доручення від 25.12.2014 № 6 у сумі 161 798 600,00 грн. з рахунку Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» рахунок № 0101, АТ «Банк» Фінанси та Кредит» у м. Києві, код банку 300131 і виконати платіж на рахунок Державного Підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» рахунок № 4648, АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, код банку 380333 за призначенням: перерахування коштів на поточний рахунок без ПДВ; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» пеню за порушення строків виконання платіжного доручення у розмірі 8 898 923,00 грн., а також судові витрати у розмірі 73 080, 00 грн.

Ухвалою від 18.03.2015 Господарський суд м. Києва прийняв заяву представника позивача про збільшення позовних вимог як таку, що не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує чиї - небудь права та охоронювані законом інтереси.

25.03.2015 позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з заявою про зміну позовних вимог, в якій просить суд розглянути заяву Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про забезпечення позову та накласти арешт на грошову суму у розмірі 164710974,80, що належить Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» з рахунку Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» 161 798 600,00 грн. за невиконання умов договору від 21.10.2014 № 038-14/АН - списання грошових коштів за платіжним доручення від 25.12.2014 № 6 у сумі 161 798 600,00 грн. на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рахунок № 4648, АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, код банку 380333 за призначенням: перерахування коштів на поточний рахунок без ПДВ.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» пеню за порушення строків виконання платіжного доручення у розмірі 8 898 923,00 грн., а також судові витрати, понесені державним підприємством, в сумі 73 080,00 грн.

Господарський суд м. Києва в судовому засіданні 01.04.2015 розглянув заяву про зміну позовних вимог та дійшов висновку про те, що вона підлягає задоволенню.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.04.2015 у справі № 910/2034/15-г у задоволенні заяви Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про забезпечення позову відмовлено, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладено на позивача, позовні вимоги задоволено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" з рахунку Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" № 0101, АТ "Банк "Фінанси та Кредит" у м. Києві, код банку 300131 кошти в розмірі 161 798 600 грн. 00 коп.

На підставі рішення суду з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" стягнуто на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" пеню в розмірі 8 898 923 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 73 080 грн. 00 коп.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2015 у справі № 910/2034/15-г залишено без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" залишено без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду від 25.08.2015 по справі № 910/2034/15-г касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" задоволено частково. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 та рішення господарського суду міста Києва від 01.04.2015 у справі №910/2034/15-г скасовано, справу напрвалено на новий розгляд.

Згідно з автоматичним розподілом справа № 910/2034/15-г була передана на новий розгляд судді Лиськову М.О.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 у справі № 910/2034/15-г у задоволенні позову відмовлено повністю, у зв"язку з введенням в банку тимчасової адміністрації.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на те, що оскаржуване рішення винесено без з'ясування судом фактичних обставин справи та з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що він просив стягнути з відповідача кошти, перераховані за платіжним дорученням від 25.12.2014 № 6, однак суд першої інстанції зробив висновок про необхідність зобов'язання відповідача щодо оплати платіжного доручення від 10.06.2015 № 152, що не є предметом спору № 910/2034/15.

Апелянт вважає, що місцевий суд при вирішенні справи позбавив позивача права надати всі належні докази, що обґрунтовують позовні вимоги, чим порушив ч. 2 ст. 82 ГПК України, оскільки позивач звернувся до суду з клопотанням про направлення судового запиту старшому слідчому СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві з метою встановлення факту надходження платіжного доручення від 25.12.2014 № 6 в рамках досудового розслідування за кримінальним правопорушенням № 0004884. Зазначене клопотання було задоволено, проте не дочекавшись відповіді на вищевказаний судовий запит місцевий господарський суд 18.11.2015 виніс рішення у справі №910/2034/15.

В судове засідання представник прокуратури та третьої особи не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомлено.

Вислухавши думку представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника прокуратури та представника третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, колегія встановила наступне.

21.10.2014 р. між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (банк) та Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" ( клієнт) було укладено договір на розрахунково-касове обслуговування ( Договір - 1), відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний рахунок у національній валюті № 0101 та зобов'язується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування рахунків в порядку і на умовах, визначених договором.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Договору - 1 банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами. Списання банком грошових коштів з рахунків здійснюється за дорученням клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Згідно з п. 3.1.1 Договору - 1 банк має право використовувати грошові кошти на рахунках, гарантуючи при цьому право клієнта безперешкодно розпоряджатись цими коштами.

В подальшому між сторонами було укладено додаткові договори до Договору - 1, якими, зокрема, було змінено розмір процентів за користування вільними залишками коштів на поточному рахунку в гривні.

Також між сторонами було укладено договір обслуговування банківського рахунку Системою FC BUSINESS (далі Договір - 2), відповідно до умов якого банк підключив клієнта до Системи FC BUSINESS для здійснення останнім дистанційного обслуговування своїх рахунків, відкритих у банку, а також обміну технологічною та іншою інформацією між сторонами за допомогою усіх можливих засобів Системи FC BUSINESS, що впроваджені у банку.

Згідно з п. 1.2 Договору - 2 дистанційне обслуговування рахунків клієнта за цим договором здійснюється у відповідності до вимог законодавства, цього договору, Договору - 1, інших договорів, що діють між банком та клієнтом, або будуть укладені між ними в майбутньому, з метою виконання яких використовується Система FC BUSINESS, як засіб обміну технологічною та іншою інформацією тощо.

Пунктом 2.5 Договору - 2 передбачено, що дистанційне обслуговування рахунків за допомогою Системи FC BUSINESS передбачає направлення клієнтом до банку дистанційних розпоряджень щодо проведення операцій за рахунками клієнта, відкритими за Договором - 1 та їх обробку банком. Платіжні доручення, заяви клієнта, інші електронні документи, що визначені вимогами законодавства України та обов'язково мають містити ЕЦП уповноважених осіб клієнта згідно документів, наданих банком відповідно до Договору - 1.

Позивач зазначає, що 25.12.2014 ним було сформовано та направлено за Системою FC BUSINESS відповідачу для виконання платіжне доручення № 6 на суму 161 798 600,00 грн.

Також позивач звернувся до відповідача із заявою про негайне виконання платіжного доручення від 25.12.2014 № 6 на суму 161 798 600,00 грн. з метою подальшого перерахування зазначених коштів до Державного бюджету України.

Позивач зазначає про те, що зазначену вимогу було передано безпосередньо відповідачу, а саме платіжне доручення № 6, згідно з умовами Договору - 2, було розміщено у системі "Клієнт-банк" із використанням Системи FC BUSINESS, проте, станом на дату подання позовної заяви, відповідачем не було виконано платіжне доручення позивача, що спонукало останнього звернутись до суду з позовом про стягнення з банку зазначених коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 25.12.2014 було сформовано та направлено за Системою FC BUSINESS відповідачу для виконання платіжне доручення № 6 на суму 161 798 600,00 грн.

Проте, відповідачем не виконано вищезазначене платіжне доручення позивача, що також підтверджується матеріалами справи, більш того, позивачем було доведено суду факт відхилення банком виконання платіжного доручення позивача.

З огляду на вищенаведене, колегія вважає, що відповідач безпідставно відхилив виконання платіжного доручення позивача № 6 від 25.12.2014, чим порушив умови Договорів 1 та 2, чинне законодавство України, яке регулює правовідносини, що склались між сторонами, та права позивача.

Внаслідок порушення умов договору з боку відповідача, а саме неперерахування грошових коштів за платіжним дорученням позивача, чим порушив права позивача на розпорядження належними йому грошовими коштами, позивач подав на розгляд суду позов, в якому просив суд зобов'язати банк здійснити перерахунок грошових коштів за їх призначенням, вказаним у платіжному дорученні № 6 від 25.12.2014.

Згідно з частиною 3 статті 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Згідно з п.20.5 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою НБУ від 12.11.2003 № 492 закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття рахунку. За наявності коштів на рахунку банк здійснює завершальні операції за рахунком (з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів на підставі платіжного доручення на інший рахунок клієнта, зазначений у заяві, тощо). Датою закриття рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком день. У день закриття рахунку банк зобов'язаний видати клієнту довідку про закриття рахунку.

Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Разом з тим, колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Постановою Правління Національного банку України від 17.09.2015 № 612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 17.09.2015 № 171 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", згідно з яким з 18.09.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду.

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою, і не потребує доказуванню.

Таким чином, на час прийняття оскаржуваного рішення у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" діє тимчасова адміністрація.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені) інших фінансових (економічних санкцій); 4) зарахування зустрічних однорідних вимог ; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Таким чином, діючим законодавством заборонено задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку у зазначений позивачем у позовній заяві спосіб. Натомість, положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено окремий порядок заявлення кредиторами власних вимог до банку, в який було введено тимчасову адміністрацію.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, колегія вважає за необхідне зазначити, що Постановою Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року №898 відповідно до статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано та прийнято рішення про ліквідацію банку.

Відповідно до Постанови виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18 грудня 2015 року №230 розпочато процедуру ліквідації банку.

Правові засади та порядок ліквідації банку визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначений закон є спеціальним відносно даних правовідносин та встановлює окремий порядок задоволення вимог кредиторів банку.

Згідно з положеннями ч.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

Частиною 2 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх непідтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами, кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

У відповідності до ч.6 ст.49 вказаного Закону Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів. Задоволення вимог кредиторів здійснюється у черговості, встановленій положеннями ст.52 вищезазначеного закону.

В той же час, відповідно до п.3-1 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника є підставою закінчення виконавчих проваджень, відкритих стосовно банку-боржника. Частиною 5 вищезазначеної статті закону встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Таким чином, законодавством встановлений спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, а задоволення таких вимог кредиторів здійснюється за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми, передбачені чинним законодавством України. Іншого порядку задоволення вимог кредитора, ніж у встановлений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» спосіб, чинним законодавством не передбачено.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія не приймає до уваги доводи апелянта, викладені у апеляційній скарзі, оскільки вони не спростовують правильність висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до частин другої та третьої статті 104 ГПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду м. Києва від 18.11.2015р. у справі № 910/2034/15-г залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 18.11.2015р. у справі № 910/2034/15-г залишити без змін.

Матеріали справи № 910/2034/15-г повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх