ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.02.16р. Справа № 904/8974/14
За позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РАРИТЕТ", м. Нікополь Дніпропетровської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВО "ОСКАР", м. Дніпропетровськ

про стягнення 165 000 грн. 00 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник. дов. від 20.07.2015р. № 09-32/462;

від відповідача: ОСОБА_2 - керівник, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 14.11.2014р.;

ОСОБА_3 - представник, дов. від 01.03.2015р. № 3 (був присутній у судовому засіданні 24.12.2015р.);

від третьої особи: не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідача 165 00 грн. 00 коп. - заборгованості з орендної плати, що виникла відповідно до умов договору від 29.12.2012р. №1041/09-12 оренди нежитлових приміщень.

Відповідач у відзиві (вх. №80745/15 від 22.12.2014р.) на позовну заяву просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неможливість користування обєктом оренди у спірний період через припинення постачання електро- та газопостачання, з причин, незалежних від відповідача.

Третя особа письмових пояснень на позов не надала, її представник у судове засідання не з'явився.

Відповідач у клопотанні (вх.№80748/14 від 22.12.2014р.) про призначення експертизи для визначення реального розміру заборгованості просить призначити у справі 904/8974/14 судову економічну експертизу.

Суд не вбачає підстав для призначення у справі судової експертизи, оскільки:

- судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (пункт 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року N 4 „Про деякі питання практики призначення судової експертизи);

- суд не вбачає дійсної потреби у спеціальних знаннях для визначення реального розміру заборгованості.

Позивач у поясненнях (вх. №3273/15 від 21.01.2015р.) на відзив зазначає, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання зобов'язання за договором від 29.12.2012р. №1041/09-12 та не сплатив належну орендну плату.

Позивач у поясненнях (вх. №85457/15 від 24.12.2015р.) до позовної заяви зазначає, що: - відповідач мав встановлені законодавством права на укладення від свого імені договору енергопостачання орендованого ним цеху; - між відповідачем та власником орендованого майна була досягнута згода про укладення відповідачем договору на енергопостачання від свого імені, що закріплено в договорі оренди; - відповідач не надає доказів вчинення ним дій, необхідних для реалізації власного права на укладення договору енергопостачання та виконання умов договору оренди про самостійне укладення договорів з постачальниками електричної енергії, тому відключення відповідача від енергопостачання сталося з його вини.

Відповідач у поясненнях (вх.№85458/15 від 24.12.2015р.) з урахуванням постанови Вищого господарського суду України від 11.11.2015р. №904/8974/14 зазначає, що: - відповідачем були надані беззаперечні докази того, що використання орендованого приміщення без наявності електропостачання на це приміщення є неможливим, приймаючи до уваги цільове призначення та технічні характеристики орендованого приміщення, а також вид діяльності орендаря; - відповідач не мав можливості самостійно вирішити питання відновлення постачання електричної енергії на орендований об'єкт або самостійно укласти договір на постачання електроенергії на орендований об'єкт з незалежних від нього підстав.

Відповідач у поясненнях (вх. №10053/16 від 17.02.2016р.) пояснює, що: - додаткову угоду від 31.12.2013р. відповідачем було укладено з позивачем з метою отримання доступу до приміщень та майна відповідача, яке знаходилося в приміщеннях; - відсутність електроенергії вимусила відповідача здійснювати завантаження майна вручну; - відповідачу не зрозуміле формулювання пункту 5.3.3 договору оренди, оскільки цим пунктом не передбачено відповідної календарної дати та не зазначено, з настанням якої календарної дати починається десятиденний відлік; - на час дії договору оренди діяли договори про постачання електричної енергії та на спільне використання технологічних мереж.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представниками сторін заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2015р. у справі №904/8974/14 позов задоволено повністю; стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю Раритет на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" основний борг у сумі 165 000,000 грн., судовий збір у сумі 3 300,00 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.05.2015р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року у справі №904/8974/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.11.2015р. постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2015 у справі № 904/8974/14 скасовано; справу направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Скасовуючи постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2015 у справі № 904/8974/14, Вищий господарський суд України у постанові від 11.11.2015р. у справі №904/8974/14, зокрема, зазначає, що: - рішення суду першої інстанції та постанова апеляційної інстанції не містять мотивів вирішення доводів та аргументів представника відповідача щодо суті спору; - доводів відповідача суди не перевірили, не зясували наявність у припиненні постачання електричної енергії його вини, при цьому, суди не врахували, що обставини, які є причиною неможливості використовувати орендоване майно орендарем можуть бути пов'язані з діяльністю самого орендодавця, як власника майна, так і з певними іншими об'єктивними обставинами; - суди не надали правової оцінки можливості виконання орендарем (відповідачем) умов договору в частині узгодження його взаємовідносин по отриманню електроенергії з енергопостачальною організацією, враховуючи наявність укладених енергопостачальною організацією договорів про постачання електричної енергії із споживачами Товариством з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод тонкостінних труб", Товариством з обмеженою відповідальністю "ВО "Оскар", які залучені до матеріалів справи; - тексти судових рішень першої та апеляційної інстанції на містять ніяких даних щодо встановлення фактів, на які посилається відповідач та надання правової оцінки тим доказам, якими він обґрунтовує свої заперечення проти позову; - господарські суди попередніх інстанцій ухвалили судові рішення без повного дослідження усіх обставин справи; - при новому розгляді справи суду необхідно врахувати все вищевикладене, всебічно і повно зясувати обставини справи, дійсні права та обовязки сторін.

Як вбачається 29.12.2012р. між позивачем - Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", як орендодавцем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "РАРИТЕТ", як орендарем, було укладено Договір №1041/09-12 оренди нежитлових приміщень (надалі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування частину нежитлового приміщення трубоволочильного цеху №5, загальною площею 8 181,8 кв.м., що розташоване за адресою: м. Нікополь, пр. Трубників, 56.

Строк оренди складає три календарних місяців, з 01.01.2013р. по 31.03.2013р. (пункт 3.1 Договору).

В подальшому строк оренди неодноразово продовжувався, у тому числі: - до 30.06.2013р. (Додатковий договір від 29.03.2011р. №1 про внесення змін до Договору оренди нежитлових приміщень від 29.12.2012р. №1041/09-12); - до 30.09.2013р. (Додатковий договір від 01.07.2011р. №2 про внесення змін до Договору оренди нежитлових приміщень від 29.12.2012р. №1041/09-12); - до 30.12.2013р. (Додатковий договір від 01.10.2013р. №3 про внесення змін до Договору оренди нежитлових приміщень від 29.12.2012р. №1041/09-12); - до 31.01.2014р. (Додатковий договір від 29.03.2011р. №1 про внесення змін до Договору оренди нежитлових приміщень від 29.12.2012р. №1041/09-12);

Згідно з пунктом 1.3 Договору обєкт оренди орендар буде використовувати для виробничих потреб.

Відповідно до пункту 2.1 Договору передача обєкту оренди здійснюється за актом приймання-передачі, що підписується уповноваженими представниками сторін і є невідємною частиною цього договору.

Об'єкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі об'єкту оренди (пункт 2.3 Договору).

Згідно з пунктом 2.4 Договору з дати передачі об'єкту оренди орендареві в орендне користування по акту приймання-передачі об'єкту оренди починається відрахування строку оренди і нарахування орендної плати; нарахування орендної плати припиняється з дати підписання сторонами акту повернення орендарем об'єкту оренди орендодавцю з орендного користування; акт повернення об'єкту оренди повинен бути підписаний у день фактичного звільнення орендарем об'єкту оренди та містити відомості про стан об'єкту оренди приміщень, показання встановлених в об'єкті оренди приладів обліку і контролю (електро-, водопостачання) при його поверненні з орендного користування.

Як вбачається на виконання умов Договору позивачем було передано, а відповідачем прийнято у строкове платне користування частину нежитлового приміщення трубоволочильного цеху №5, загальною площею 8 181,8 кв.м., що розташоване за адресою: м. Нікополь, пр. Трубників, 56, про що свідчить Акт від 01.01.2013р. прийому-передачі обєкту оренди (т. 1 а.с. 17).

Відповідно до пункту 6.1 Договору в останній день строку оренди орендар зобов'язаний звільнити об'єкт оренди та передати орендодавцю об'єкт оренди за актом прийому-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін.

В подальшому 31.01.2014р. відповідачем було передано, а позивачем прийнято частину нежитлового приміщення трубоволочильного цеху №5, загальною площею 8 181,8 кв.м., що розташоване за адресою: м. Нікополь, пр. Трубників, 56, про що свідчить Акт від 31.01.2014р. прийому-передачі обєкту оренди (т. 1 а.с. 18).

Згідно з пунктом 4.1 Договору розмір орендної плати в місяць за користування обєктом оренди складає 55 000 грн. 00 коп. за кожний місяць з ПДВ.

Відповідно до пункту 4.2 Договору орендна плата за січень 2013 року має бути сплачена орендарем до 01.02.2013 року; орендна плата за наступні місяці сплачується орендарем не пізніше 10 числа поточного місяця в розмірі, передбаченому пунктом 4.1 цього договору.

Орендні платежі перераховуються орендарем в безготівковому порядку на рахунок орендодавця, вказаний в пункті 11 цього договору (пункт 4.4 Договору).

Як вбачається згідно розрахунку за період з листопада 2013 року по січень 2014 року оренда плата за користування обєктом оренди за Договором становить 165 000 грн. 00 коп.

Позивачем було виставлено на оплату відповідачу рахунки-фактури: від 11.11.2013р. №21175 на суму 55 000 грн., від 10.12.2013р. №22052 на суму 55 000 грн. 00 коп. та від 03.02.2014р. №24034 на суму 55 000 грн. 00 коп.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, враховуючи пункт 4.2 Договору, строк сплати орендної плати за період з листопада 2013 року по січень 2013 року вважається таким, що настав.

Заборгованість відповідача з орендної плати становить 165 000 грн. 00 коп.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості не надано.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (частина 1 статті 762 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Суд не приймає до уваги заперечень відповідача проти задоволення позову з огляду на наступне.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що з 01.11.2013р. у звязку з відключенням електропостачання на орендованому обєкті господарська діяльність орендаря була припинена, що унеможливило використання обєкта оренди відповідно до цілей та умов, визначених у Договорі.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У пункті 5.3.3 Договору сторони узгодили, що орендар зобовязується самостійно, в строк, що не перевищує 10-ти робочих днів, укласти договори на отримання електроенергії (її транзит), газопостачання та його транзит, водопостачання та водовідведення та інші комунальні послуги, необхідні для експлуатації орендованого приміщення та самостійно їх оплачувати (без права відшкодування за рахунок орендодавця).

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження виконання відповідачем умов, передбачених пунктом 5.3.3 Договору, та звернення відповідача до енергопостачальної організації з пропозицією щодо укладення договору на отримання електроенергії.

З матеріалів справи вбачається, що під час строку дії Договору оренди електропостачання на обєкт оренди було припинено.

Як вбачається, відповідачем до матеріалів справи надано: - копію договору від 01.02.2007р. №163/6-6 про постачання електричної енергії, укладеного між Відкритим акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго та Товариством з обмеженою відповідальністю „Нікопольський завод тонкостінних труб (т.1 а.с. 64-73); - копію Договору від 28.12.2009р. №1967ц про постачання електричної енергії, укладеного між Відкритим акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго та Товариством з обмеженою відповідальністю „Виробниче обєднання „Оскар (т.1 а.с. 74-78); - копію Договору від 06.07.2010р. №1967цсв про спільне використання технологічних електричних мереж, укладений між третьою особою та Відкритим акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго (т.1 а.с. 79-83); - не засвідчену належним чином копію листа від 10.07.2013р. №948/0562 Нікопольського РЕМ Публічного акціонерного товариства „ДТЕК „Дніпрообленерго, відповідно до якого останній повідомляв позивача стосовно включення приміщення ТВЦ №5, частина якого є обктом оренди за Договором, до Договору від 29.01.2010р. №114 про постачання електричної енергії (т.1 а.с. 47); - копію листа відповідача від 28.10.2013р. №53/11 до позивача з повідомленням про те, що 25.10.2013р. третьою особою було припинено подачу електроенергії на підстанції відповідача (т.1 а.с. 49); - копію листа Товариства з обмеженою відповідальністю „Нікопольський завод тонкостінних труб від 11.11.2013р. №15/26-165 до відділу збуту Нікопольського РВЕ Публічного акціонерного товариства „ДТЕК „Дніпрообленерго з повідомленням про припинення третьою особою подачі електричної енергії на комплектно-трансформаторні підстанції Товариства з обмеженою відповідальністю „НЗТТ (т.1 а.с. 63); - лист Товариства з обмеженою відповідальністю „Нікопольський завод тонкостінних труб від 11.11.2013р. №15/36-165 до НОГОС Енергонагляду в Дніпропетровській області з повідомленням про припинення електропостачання підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю „НЗТТ (колишній ТВЦ-5, проммайданчик Трубного заводу, пр. Трубників, 56) (т.1 а.с. 62); - копію листа від 20.11.2013р. №3446/РВ-12700 Нікопольського РЕМ Публічного акціонерного товариства „ДТЕК „Дніпрообленерго до третьої особи з проханням терміново відновити електропостачання обєктів Товариства з обмеженою відповідальністю „НЗТТ (т.1 а.с. 61).

Проте, надані документи не свідчать, по-перше, про звернення відповідача до енергопостачальної організації про укладення договору на електропостачання, а, по-друге, не доводять неможливості укладання такого Договору.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що відповідач після відключення обєкту оренди від електропостачання звертався до позивача з пропозицією щодо розірвання Договору оренди та повернення позивачу обєкту оренди, а продовжував користуватися обєктом оренди, продовживши у період відключення електричної енергії термін дії Договору оренди до 31.01.2014р. без зміни розміру орендної плати.

Таким чином, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на положення частини 6 статті 672 Цивільного кодексу України, відповідно до якої наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, оскільки орендоване майно ним використовувалося і навіть строк користування було продовжено.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РАРИТЕТ" (53201, м. Нікополь Дніпропетровської області, вул. Крупська, 1; ідентифікаційний код 31576566) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, провул. Шевченка, 12; ідентифікаційний код 00039002) 165 000 грн. 00 коп. - заборгованості та 3 300 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

"22" лютого 2016р.