ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р. Справа № 914/3508/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

ОСОБА_1

при секретарі Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства Стоянцівське, с. Стоянці, вх. №01-05/124/16 від 12.01.2016 року

на рішення господарського суду Львівської області від 21.12.2015 року

у справі № 914/3508/15

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Агрокультура Мостиська, м. Мостиська, Львівська область

до відповідача 1: Стоянцівської сільської ради Мостиського району, с. Стоянці, Львівська область

до відповідача 2: Фермерського господарства Стоянцівське, с. Стоянці, Львівська область

про: визнання нікчемним договору недійсним

та за зустрічним позовом: фермерського господарства Стоянцівське, с. Стоянці, Львівська область

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Агрокультура Мостиська, Мостиська, Львівська область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Стоянцівської сільської ради Мостиського району, с. Стоянці, Львівська область

про: визнання недійсним договору на управління спадщиною

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): ОСОБА_2 представник на підставі довіреності б/н від 05.10.2015 року;

від відповідача 1: не зявився;

від відповідача 2 за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): ОСОБА_3 представник на підставі довіреності б/н від 17.11.2015 року;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Львівської області від 21.12.2015 року у справі №914/3508/15 (суддя Юркевич М.В.) позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю Агрокультура Мостиська до відповідача 1 Стоянцівської сільської ради Мостиського району та до відповідача 2 Фермерського господарства Стоянцівське, про визнання нікчемного договору недійсним -задоволено частково. Визнано частково недійсним п. 3 договору на управління спадщиною №3 від 09.09.2015р. укладений між Стоянцівською сільською радою та Фермерським господарством Стоянцівське в частині передачі Стоянцівською сільською радою в управління Фермерського господарства Стоянцівське земельних ділянок в с. Санники урочище Стоянецька гора площею 58,6753 га та земельних ділянок в с. Мистичі урочище Стоянецька гора площею 9,3353 га. В задоволенні решти позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю Агрокультура Мостиська - відмовлено. В задоволенні зустрічного позову Фермерського господарства Стоянцівське про визнання договору на управління спадщиною №1 від 05.09.2014р. укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю Агрокультура Мостиська та Стоянцівською сільською радою недійсним відмовлено. Стягнуто солідарно з Стоянцівської сільської ради та Фермерського господарства Стоянцівське на користь товариства з обмеженою відповідальністю Агрокультура Мостиська - 1 218,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Львівської області від 21.12.2015 року у справі №914/3508/15, позивач за зустрічним позовом Фермерське господарство Стоянцівське, с. Стоянці, подав апеляційну скаргу.

Зокрема, скаржник у поданій апеляційній скарзі посилається на невідповідність зазначеної у судовому рішенні площі земельних ділянок, адже загальна площа земельних ділянок які було вирішено передати в управління ТзОВ Агрокультура Мостиська становила 105,9936 га, серед яких по селі Мистичі - площею 39,4090 га та по селі Санники - площею 66,5846 га, з яких земельні ділянки в урочищі Стоянецька гора площею 54,4553 га. Щодо укладення між Стоянцівською сільською радою та ТзОВ 'Агрокультура Мостиська договору, № 1 на управління спадщиною від 05.09.2014 року терміном до з'явлення спадкоємців або прийняття спадщини, а у випадку визнання спадщини від умерлого - до набрання законної сили відповідним рішенням суду, то такий договір відсутній у Стоянцівській сільській раді та підписаний невстановленою особою. Апелянт також вважає недоведеним факт того, що договір на управління спадщиною № 1 від 05.09.2014 року сільським головою не підписувався, а підпис на останньому був поставлений секретарем Стоянцівської сільської ради з прикладенням печатки. Господарському суду слід було виходити з того, що представник Управителя знав про обмеження повноважень особи Установника управління, яка нібито підписала договір № 1 на управління спадщиною від 05.09.2014 року, так як даний договір укладався на підставі рішення № 311 Стоянцівської сільської ради від 05.09.2014 року, пунктом третім якого уповноважено Стоянцівського сільського голову підписати з ТзОВ Агрокультура Мостиська договір на управління спадщиною (не успадкованими частками (паями), які належать спадкоємцям (власникам) згідно списку, що додається, а також підписувати інші документи, що повязані із зазначеними договорами на управління спадщиною. Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 21.12.2015 р. у справі №914/3508/15 та відмовити у первісному позові, задоволивши зустрічний.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2016р. справу №914/3508/15 призначено судді-доповідачу ОСОБА_4 та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Марку Р.І. та Желіку М.Б..

Згідно розпорядження голови Львівського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 року, у звязку із перебуванням судді Желіка М.Б. у відпустці, внесено зміни у склад судової колегії по справі №914/3508/15, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Костів Т.С., судді Марко Р.І. та Орищин Г.В..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 р. подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 02.02.2016 р..

Згідно розпорядження голови Львівського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 року, у звязку із зайнятістю судді Орищин Г.В. у складі іншої судової колегії, внесено зміни у склад судової колегії по справі №914/3508/15, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Костів Т.С., судді Марко Р.І. та Желік М.Б..

Ухвалою суду від 02.02.2016 року розгляд справи відкладався на 16.02.2016 року з підстав, викладених у ній.

Представникам сторін розяснено їх права та обовязки згідно ст.22 ГПК України.

Представник апелянта в судове засідання 16.02.16 року зявився, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, з підстав наведених у ній.

В судове засідання 16.02.2016 року представник позивача за первісним позовом зявився, проти апеляційної скарги заперечив, надав усні пояснення по суті спору.

Представник - Стоянцівської сільської ради Мостиського району в судове засідання 16.02.2016 року не зявився, проте надав письмовий відзив на апеляційну скаргу (вих. № 23 від 28.01.2016 року) згідно якого просить скасувати рішення суду першої інстанції по даній справі та прийняти нове рішення яким задоволити зустрічний позов визнавши недійсним договір № 1 від 05.09.2014 року на управління спадщиною.

Згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Окрім того, враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обовязковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

05.09.2014р. Стоянцівською сільською радою прийнято рішення №311 Про передачу в управління спадщиною ТзОВ Агрокультура Мостиська неуспадкованих часток (паїв) площею 58,6753 га, що розташовані в с. Санники урочище Стоянецька гора та неуспадкованих часток (паїв) площею 18,6706 га, що розташовані в с. Мистичі.

На підставі цього рішення, 05.09.2014р. між ТзОВ Агрокультура Мостиська та Стоянцівською сільською радою було укладено договір №1 на управління спадщиною терміном до зявлення спадкоємців або прийняття спадщини, а у випадку визнання спадщини відумерлою до набрання законної сили відповідним рішенням суду. Обставини, з якими договір повязує припинення його дії, не настали, докази зворотнього не надавались. Договір виконується сторонами.

В той же час, 14.08.2015р. Стоянцівською сільською радою було прийнято рішення №361 про укладення з Фермерським господарством Стоянцівське договору на управління спадщиною неуспадкованими частками (паями), а саме: земельними ділянками загальною площею 133,084 га, з яких 65,2978 га розташовані в с. Стоянці, 58,6753 га в с. Санники урочище Стоянецька гора та 9,3353 га, що розташовані в с. Мистичі. Такий договір було укладено 09.09.2015р. і на його підставі фактично сільська рада передала в управління фермерському господарству земельні ділянки, які перебувають в управління ТОВ Агрокультура Мостиська, зокрема - 58,6753 га в с. Санники урочище Стоянецька гора та 9,3353 га, що розташовані в с. Мистичі (згідно договору №1 від 05.09.2014р.).

Позивач звертався в позасудовому порядку до Стоянцівської сільської ради з вимогою не вчиняти жодних дій з приводу укладання правочинів щодо вже переданих в управління земельних ділянок, однак сільська рада листом від 18.09.2015р. відмовила товариству Агрокультура Мостиська в задоволенні цієї вимоги.

Відповідно до ч.1 ст. 1285 ЦК України, якщо у складі спадщини є майно, яке потребує утримання, догляду, вчинення інших фактичних чи юридичних дій для підтримання його в належному стані, нотаріус, а в населених пунктах, де немає нотаріуса, - відповідний орган місцевого самоврядування, у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту укладають договір на управління спадщиною з іншою особою.

Під час дії договору від 05.09.2014 р. та без розірвання його, Стоянцівською сільською радою було укладено договір №3 від 09.09.2015р. щодо передачі аналогічних земельних ділянок неуспадкованих часток (паїв) фермерському господарству Стоянцівське. Цим порушені права позивача.

В силу приписів ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 цього кодексу. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам. Оскільки предметом оспорюваного договору №3 від 09.09.2015р. є управління майном (неуспадкованими частками (паями), яке вже перебуває в управлінні позивача за первісним позовом, то це в свою чергу виключає можливість існування двох правочинів укладених між різними сторонами з одного і того ж предмета. Тому, уклавши договір на управління спадщиною №3 від 09.09.2015р. зі скаржником, відповідач - 1 порушив майнові права та інтереси ТОВ Агрокультура Мостиська.

Суд першої інстанції підставно встановив, що предметом оскаржуваного ТОВ Агрокультура Мостиська договору на управління спадщиною №3 від 09.09.2015р. є неуспадковані частки (паї) загальною площею 133,3084 га, з яких: 65,2978 га в с. Стоянці, 58,6753 га в с. Санники урочище Стоянецька гора та 9,3353 га, що розташовані в с. Мистичі.

Однак, спірними в оскаржуваних договорах від 09.09.2015р. та від 05.09.2014р. є земельні ділянки загальною площею 68,0106 га, з яких 58,6753 га в с. Санники урочище Стоянецька гора та 9,3353 га., а не весь договір на управління спадщиною №3 від 09.09.2015р.. Таким чином, лише в частині надання сільською радою в управління фермерському господарству Стоянцівське за спірним договором №3 від 09.09.2015р. земельних ділянок площею 65,2978 га, що розташовані в с. Стоянці не порушуються майнові права та інтереси позивача за первісним позовом, а відтак, спірний договір підлягає визнанню недійсним лише частково, зокрема, в частині п. 3 договору щодо передачі Стоянцівською сільською радою земельних ділянок в с. Санники урочище Стоянецька гора площею 58,6753 га та земельних ділянок в с. Мистичі урочище Стоянецька гора площею 9,3353 га.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції підставно вирішив, що первісні позовні вимоги ТОВ Агрокультура Мостиська підлягають до задоволення частково.

Та обставина, що договір від 05.09.2014 р. не було підписано уповноваженою особою, зокрема Стоянцівським сільським головою, а зі слів голови - підписано секретарем Стоянцівської сільської ради та скріплено відповідною гербовою печаткою, була належно досліджена судом першої інстанції.

В силу приписів ч.1, 2 ст.241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Матеріалами справи підтверджено факт виконання ТзОВ Агрокультура Мостиська умов договору №1 від 05.09.2015р., зокрема щодо оплати за користування землею. Стоянцівська сільська рада підтвердила факт виконання своїх зобовязань з боку відповідача за зустрічним позовом, а також визнала, що приймала такі кошти та розпоряджалася ними. Отже, в даному випадку схваленням вважається прийняття сільською радою платежів в якості оплати за користування земельними ділянками починаючи з вересня 2014р. по листопад 2015р., про що свідчать платіжні доручення, які містяться в матеріалах справи. Правова позиція господарського суду також кореспондується із положеннями наведеними в п.2.10, п.3.4, п. 3.7 Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013р. №11. З огляду на це, суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні зустрічного позову.

Водночас, суд першої інстанції помилково поклав обовязок по сплаті судового збору на відповідачів солідарно, що не передбачено законом (ст. 49 ГПК України). Однак, ця обставина сторонами не оскаржувалась та не впливає на правильність рішення по суті.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. У встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення не були доведені суду належними доказами.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 21.12.2015 р. у справі № 914/3508/15 прийняте на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків господарського суду Львівської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103,105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд ,

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Фермерського господарства Стоянцівське, с. Стоянці, вх. №01-05/124/16 від 12.01.2016 року- залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 21.12.2015 р. у справі № 914/3508/15 залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3. Матеріали справи скеровуються до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 22.02.2016 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.