ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р. Справа № 925/59/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., секретаря судового засідання Петрик І.О., за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача ОСОБА_2 за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНСНАБЗБУТ" до публічного акціонерного товариства "Ватутінський хлібокомбінат" про стягнення 148314,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 148314,48 грн. заборгованості за невиконання зобов'язань по договору поставки №05/09ПС від 05.09.2014, з яких 125350,29 грн. основного боргу, 16922,29 грн. пені, 1390,87 грн. 3% річних та 4651,03 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що за умовами укладеного 05.09.2014. між товариством з обмеженою відповідальністю "ДОНСНАБЗБУТ" (позивач) та публічним акціонерним товариством "Ватутінський хлібокомбінат" (відповідач) договору поставки № 05/19ПС, відповідач належним чином не виконав свого обовязку щодо оплати за поставлений товар.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові.

Відповідач у відзиві на позов від 15.02.2016р. проти позову заперечував. В обґрунтування заперечення відповідач, не заперечуючи факт отримання від позивача названого у позові товару, вказав, що договір поставки від 05.09.2014 року № 05/09, на який посилається позивач у своїх вимогах було укладено на між товариством з обмеженою відповідальністю "ДОНСНАБЗБУТ" та публічним акціонерним товариством "Ватутінський хлібокомбінат" з метою поставки цукру, що підтверджується положенням пункту 1.1. даного договору. Відповідач зазначив, що видаткові накладні на які посилається позивач не містять в собі посилань на договір поставки №05/09 від 05.09.2014 року а з їх тексту вбачається, що предметом поставки були Родзинки (виноград сушений) султана світлий без кісточок, врожаю 2014 року. За таких обставин, відповідач вважає, що ця поставка відбулась не на підставі умов названого позивачем договору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, судом встановлено наступне.

Між товариством з обмеженою відповідальністю ДОНСНАБЗБУД (постачальник) та публічним акціонерним товариством "Ватутінський хлібокомбінат" (замовник) було укладено договір поставки від 05 вересня 2014 року № 15/09ПС (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 договору позивач зобовязався передати у власність покупця товар цукор, а покупець зобовязався прийняти цей товар та оплатити його на умовах даного договору.

04 грудня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю ДОНСНАБЗБУД та публічним акціонерним товариством "Ватутінський хлібокомбінат" укладено додаткову угоду до договору №05/09 ПС від 05 вересня 2014 року відповідно до якої пункт 1.1 даного договору викладено в наступній редакції:

Постачальник зобовязується передати у власність покупця харчову сировину, надалі іменується товар, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах визначених цим договором. Кінцевий асортимент та кількість товару визначається у видаткових накладних.

Згідно п. 1.2. договору, ціна, кількість, асортимент товару визначаються в накладних документах, які є його невідємною частиною. При необхідності сторони складають додаткові угоди та Специфікації.

У відповідності до п. 4.4. договору оплата за товар, який поставляється постачальником покупцеві, здійснюється покупцем на умовах відстрочки платежу терміном 21 (двадцять один) календарний день з моменту поставки.

Розрахунок за кожну одержану партію товару покупець здійснює у готівковій формі або шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п. 4.5 договору).

На виконання умов договору позивач в лютому - липні 2015 року здійснив поставку товарів(Родзинки (виноград сушений) султана світлий без кісточок, врожаю 2014 року) на адресу відповідача, а саме: 20 лютого 2015 року на загальну суму 53000,00 грн.; 03 липня 2015 року на загальну суму 24000,00 грн., 22 липня 2015 року на загальну суму 25000,00 грн., 29 липня 2015 року на загальну суму 25000,00 грн., що підтверджується наступними документами: видатковою накладною №110 від 20 лютого 2015 на загальну суму 53000,00 грн.; видатковою накладною №16 від 03 липня 2015 на загальну суму 24 000,00 грн.; видатковою накладною № 141 від 22 липня 2015 року на загальну суму 25000,00 грн.; видатковою накладною № 193 від 29 липня 2015 року на загальну суму 25000,00 грн.

Таким чином товариство з обмеженою відповідальністю ДОНСНАБЗБУТ поставило публічному акціонерному товариству Ватутінський хлібокомбінат товарів на загальну суму 127000,00 грн., за які відповідач повинний був розрахуватися до 18 серпня 2015 року.

Свої обов'язки за договором відповідач виконав не в повному обсязі, а саме за отриманий товар не здійснив оплату до 18 серпня 2015 в сумі 125350,29 грн.

У відповідності до п. 8.2. договору в разі несвоєчасного розрахунку покупцем за поставлений товар, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобовязання, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення виконання і не більше 5(пяти)% від суми невиконаного зобовязання.

Ст.ст. 173, 174, 181, 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 546, 549, 625, 655, 692, 712 ЦК України містять такі положення:

Господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати:

- з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений іншим строк оплати товару, та сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи наведеного вище законодавства суд приходить до наступних висновків.

Господарські зобовязання між сторонами виникли на підставі укладеного договору поставки №05/09ПС від 05.09.2014 та додаткової угоди до нього від 04.12.2014 р. Даний договір, виходячи з його умов, є договором поставки. Свої зобовязання за цим договором позивач виконав належним чином та поставив відповідачу товар на загальну суму 127000,00 грн.

Відповідач свої зобовязання щодо повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар не виконав, заборгувавши позивачу 125350,29 грн.

Однак відповідач, в порушення вимог ст.ст. 525, 526, 530, 692 ЦК України свої зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару належним чином не виконав.

Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідача суми боргу 125350,29 грн. підлягає до задоволення.

У відповідності до п. 8.2. договору, ст. 549, ЦК України позивач нарахував відповідачу 16922,29 грн. пені. Розрахунок пені зроблено вірно, а тому він підлягає до стягнення у заявленій сумі.

Крім того, згідно зі ст. 625 ЦК України позивач вправі вимагати стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних .Відповідно до поданого позивачем розрахунку розмір інфляційних становить 4651,03 грн., а річних 1390,87 грн. Розрахунок зроблено вірно, тому ці суми підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім витрати на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49,82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Ватутінський хлібокомбінат", 20250, Черкаська область, м. Ватутіне, вул. Транспортна, 33, на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНСНАБЗБУТ", 69022, м. Запоріжжя, вул. Червоногвардійська, 40, оф. 223, 125350,29 грн. основного боргу, 16922,29 грн. пені, 1390,87 грн. 3% річних, 4651,03 грн. інфляційних втрат та 2224,72 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 23.02.2016р.

СУДДЯ К.І.Довгань