РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016№910/31116/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/31116/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика «Ярич», с. Старий Ярич Камн'янка-Бузького району Львівської області,

до товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанії «Студія « 1+1» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Київ,

про зобов'язання спростувати недостовірну інформацію,

за участю представників:

позивача - Буняка Ю.І. (довіреність від 19.06.2015 №б/н);

відповідача - Варічевої Л.С. (довіреність від 18.08.2013 №б/н).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика «Ярич» (далі - Фабрика) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про:

- зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанії «Студія « 1+1» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - Товариство) спростувати неправдиву інформацію, розповсюджену щодо продукції Фабрики у програмі «Сніданок з 1+1», що транслювалася 08.03.2015 в ефірі телеканалу «Студія 1+1», а саме не пізніше місяця з дня набрання судовим рішенням у даній справі законної сили, поширити у прямому ефірі програми «Сніданок з 1+1» телеканалу «Студія 1+1», шляхом демонстрації протягом двадцяти секунд без будь-яких аудіовізуальних ефектів на всю ширину й висоту екрану на білому фоні чорним великим розбірливим шрифтом статичного повідомлення такого змісту:

« 8 вересня 2015 року в ефірі програми «Сніданок з 1+1» телеканалу «Студія 1+1» було показано сюжет про харчові домішки - «Єшки» в якому поширено недостовірну інформацію про печиво затяжне «Марія з молоком та кальцієм «Yarych», упаковка якого демонструвалось глядачам. Насправді, концентрація харчової домішки Е223 у печиві «Марія з молоком та кальцієм «Yarych» у 33 рази менша, ніж допускається державним стандартом, а тому цей продукт не становить будь-якої небезпеки для споживання людиною, в тому числі дітьми»;

- при цьому, перед початком демонстрації вказаного повідомлення, в ефірі програми «Сніданок з 1+1» повинно бути зазначено без будь-яких уточнень та коментарів, що зараз відбудеться спростування недостовірної інформації та безпосередньо перед демонстрацією на типовій заставці, що показується перед початком сюжетів програми «Сніданок з 1+1», поруч з логотипом програми повинно бути зазначено без будь-яких додаткових ілюстрацій назву рубрики «спростування недостовірної інформації».

Позов мотивовано тим, що вказана інформація є недостовірною та дискредитує відповідача як суб'єкта господарювання, завдаючи шкоди діловій репутації.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.12.2015 порушено провадження у справі.

Товариство 18.01.2016 подало суду відзив на позовну заяву, у якому вказало таке: у позовній заяві позивач сам підтверджує наявність домішки Е-223 у своєму печиві; надалі експертом у сюжеті зазначається, що наявність таких домішок може не свідчити про небезпеку таких товарів; позивач не зазначив, яку саме інформацію він вважає недостовірною; Фабрикою не надано доказів сповіщення спірного відеосюжету саме в ефірі телеканалу « 1+1», запис, наданий до позовної заяви, завантажено з Інтернету, що ні в якому разі не може бути доказом сповіщенням саме цього сюжету в ефірі; наданий позивачем висновок експертного дослідження складено з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, що спростовує його як належний доказ.

Фабрика 28.01.2016 подала суду письмові пояснення, у яких зазначила, що: факт трансляції в ефірі телеканалу відповідача підтверджується рядом письмових доказів (доповідною запискою працівника, письмовими поясненнями, актом комісії), також додатковим відеозаписом; твердження Товариства про можливість існування інших варіантів записів передачі за 08.09.2015 є суперечливим, адже об'єктивно неможливо створити кілька альтернативних варіантів прямої трансляції одних і тих самих осіб; інформація в сюжеті є недостовірною, адже відповідач поширив інформацію про наявність у продукції позивача харчової добавки Е223, однак замовчав відомості про її точну концентрацію, а також про співвідношення такої концентрації із максимально допустимими нормативними показниками, тоді як концентрація харчової домішки у печиві «Марія з молоком та кальцієм «Yarych» в більш ніж 33 рази менша, ніж це допускається Державним стандартом; наданий позивачем висновок експертного дослідження від 22.09.2015 №42/15 надано суду як письмовий доказ, а тому він є належним та допустимим.

Товариство 01.02.2016 подало суду додаткові пояснення, у яких вказало, що: відповідач не повідомляв і не поширював конкретних фактів та відомостей з діяльності саме позивача та не звинувачував його, лише детально проаналізував ситуацію, компонуючи телепередачу таким чином, щоб телеглядачі мали змогу зробити самостійні висновки щодо конкретних фактів, що узгоджується з правом повідомляти телеглядачам про наявні відомості та трактувати їх на свій розсуд; відповідач не зазначав, що вміст домішки Е-223 у печиві позивача перевищує допустимі норми; Фабрика або його продукція жодного разу не згадувались у спірному сюжеті, ні назви, ані знака для товарів і послуг щодо печива у відеосюжеті не було; позивачем не надано жодних доказів недостовірності інформації, а надані лише докази її поширення відповідачем.

18.02.2016 позивач подав суду письмові пояснення, в яких вказав таке:

- посилання Товариства на положення статті 30 Закону України «Про інформацію» та на практику Європейського суду з прав людини щодо оціночних суджень, є безпідставними, адже вони не можуть бути застосовані до поширеної ним інформації з фактичними даними, спростування якої стосується дана справа;

- заперечення відповідача щодо поширення ним конкретних фактів, прямо спростовуються матеріалами справи, а також його власними твердженнями, наведеними у відзивах про зазначення у сюжеті;

- у сюжеті повідомляються дані як встановлений факт, а не відношення до них певної особи;

- на думку позивача, недостовірною інформацією є, в тому числі, неповні відомості, оскільки подані в такому обсязі, що по суті є неправдивими;

- поширена відповідачем інформація про вміст у продукції Фабрики небезпечної і шкідливої домішки є неповною, а відтак, неправдивою - недостовірною і принижує ділову репутацію позивача;

- Товариством було поширено інформацію, яка вводить в оману з метою спонукання споживачів до відмови від придбання печива позивача як небезпечного продукту. Очевидно, що такі дискредитаційні дії відповідача порушують особисті немайнові права Фабрики, зокрема, принижують її ділову репутацію;

- відповідач у відзиві заявляє, що «ані назви, ані знаку для товарів та послуг щодо печива у відеосюжеті не було»; проте з 02 хв. 03 с. по 02 хв. 06 с. запису крупним планом демонструється частина упаковки печива позивача, на якій, серед іншого, безпосередньо показано зображення «піраміди харчування»;

- зображення «піраміди харчування» міститься на упаковці печива позивача та є зареєстрованим знаком для товарів і послуг Фабрики;

- позивач отримав відповідь на запит щодо витягу із журналу обліку передач відповідача, в якому всупереч вимогам частини другої статті 48 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» відсутні дані про тему передачі; прізвище авторів і ведучих передачі; мова передачі;

- разом з тим, у вказаному документі зафіксовано факт трансляції відповідачем в ефірі телеканалу « 1+1» 08.09.2015 в період з 07 год. 59 хв. по 08 год. 24 хв. передачі «Сніданок з 1+1», що додатково підтверджує доводи Фабрики про поширення недостовірної інформації саме в цей час і саме в ефірі каналу Товариства у відповідній телепередачі.

У судовому засіданні 22.02.2016 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною четвертою статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе.

Відповідно до частини першої статті 91 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

За приписом частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

За визначенням, наведеним у статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ділова репутація - це відомості, зібрані Національним банком України, про відповідність діяльності юридичної або фізичної особи, у тому числі керівників юридичної особи та власників істотної участі у такій юридичній особі, вимогам закону, діловій практиці та професійній етиці, а також відомості про порядність, професійні та управлінські здібності фізичної особи.

Пунктом 26 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що ділова репутація - це сукупність документально підтвердженої інформації про особу, що дає можливість зробити висновок про відповідність її господарської та/або професійної діяльності вимогам законодавства, а для фізичної особи - також про належний рівень професійних здібностей та управлінського досвіду, а також відсутність в особи судимості за корисливі злочини і за злочини у сфері господарської діяльності, не знятої або не погашеної в установленому законом порядку.

Згідно з частиною другою статті 34 Господарського кодексу України дискредитацією суб'єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов'язаних з особою чи діяльністю суб'єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб'єкта господарювання.

Позов мотивовано тим, що 08.09.2015 в ефірі телевізійної програми «Сніданок з 1+1» телеканалу « 1+1» відповідачем було розповсюджено негативну інформацію про продукцію Фабрики, зокрема, про печиво затяжне «Марія з молоком та кальцієм «Yarych».

Так, з 8 год. 10 хв. по 8 год. 12 хв. ефіру (з 2 по 2:30 хв. сюжету) було продемонстровано печиво позивача в оригінальній упаковці як приклад небезпечного продукту, що містить шкідливу для здоров'я людини харчову домішку Е 223.

У сюжеті, на думку позивача, було поширено інформацію про наявність у продукції Фабрики харчової добавки Е223, однак замовчано відомості про її точну концентрацію, а також про співвідношення такої концентрації із максимально допустимими нормативними показниками.

Лабораторні дослідження, зафіксовані у протоколі випробувань зразків продукції від 11.02.2015 № 201, підтверджують, що масова частка загальної сірчистої кислоти (метабісульфіт натрію) становить 0,003%.

Разом з тим, ДСТУ 3781, дотримання якого є обов'язковими при виготовленні даного виду продукції, допускає концентрацію даної домішки в обсягах не більше 0,1%.

Отже, концентрація харчової домішки у печиві затяжному «Марія з молоком та кальцієм «Yarych» в більше ніж 33 рази менша, ніж це допускається Державним стандартом.

Позивач вважає, що відповідачем поширено інформацію, яка вводить в оману з метою спонукання споживачів до відмови від придбання печива затяжного «Марія з молоком та кальцієм «Yarych» як небезпечного продукту, а такі дії Товариства порушують особисті немайнові права Фабрики, зокрема, завдають шкоди його діловій репутації.

Позивач вжив заходи досудового врегулювання даного спору та надіслав відповідачу вимогу (лист від 05.10.2015 № 05/01-15), в якому Фабрика просила спростувати неправдиву інформацію, розповсюджену про продукцію позивача у програмі «Сніданок з 1+1».

Товариство залишило вказану вимогу без відповіді та належного реагування.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі (пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», далі - постанова Пленуму № 1) .

У пункті 9 постанови Пленуму № 1 зазначено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Відповідно до частини першої статті 64 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» громадянин або юридична особа мають право вимагати від телерадіоорганізації спростування поширених у її програмі чи передачі відомостей, які не відповідають дійсності та/або принижують честь і гідність особи.

Судом встановлено, що 08.09.2015 на Телеканалі « 1+1» транслювалася програма «Сніданок з 1+1» в одному із сюжетів йшла мова про шкідливі для здоров'я людей харчові добавки.

Доводи відповідача про те, що позивачем не подано суду доказів сповіщення спірного відеосюжету саме в ефірі телеканалу « 1+1» спростовуються таким.

До матеріалів справи долучено два диски із записами вказаної телепередачі та з яких вбачається, що протягом всього запису наявний логотип телеканалу, інформаційна стрічка та дата трансляції.

На вимогу Фабрики відповідач надав витяг з журналу обліку телепередач за 08.09.2015, з якого вбачається, що у період часу з 07 год. 59 хв. до 08 год. 59 хв. в ефірі телеканалу « 1+1» транслювалася передача «Сніданок з 1+1».

Запис телевізійного ефіру телеканалу « 1+1» з трансляцією випуску передачі «Сніданок з 1+1» і ефірну довідку відповідач не подав. У судовому засіданні 01.02.2016 господарським судом міста Києва було оглянуто відеозапис, поданий Фабрикою.

У результаті вказаного огляду судом встановлено таке:

- у сюжеті за участю 28 річної киянки Діни на столі та у білій тарілці міститься предмет, схожий на упаковку печива «Марія з молоком та кальцієм «Yarych»;

- в ході сюжету вказана особа тримає в руках предмет, прокручує його так, що неможливо прочитати назву;

- разом з тим, в деяких кадрах на предметі чітко видно торговельну марку позивача, а саме (свідоцтво України № 172442 на знак для товарів і послуг; заявка від 16.07.2013 № m 2012 12034).

Таким чином, предмет, задіяний у сюжеті, можна ідентифікувати як упаковку печива затяжного «Марія з молоком та кальцієм «Yarych».

Крім того, з відеозапису вбачається, що героїня сюжету, тримаючи в руках упаковку печива затяжного «Марія з молоком та кальцієм «Yarych», читає його склад.

Зачитавши складник, а саме агент для борошна метабісульфіт натрію, вказана особа зазначає, що перевіривши інформацію в Інтернеті, виявила те, що вказаний складник є домішкою Е223, яка є достатньо шкідливою для здоров'я.

У пункті 15 постанови Пленуму № 1 зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач вказує, що недостовірність інформації, яка поширена у сюжеті, полягає у зазначенні неповної інформації.

Так, у спірному сюжеті вказується про те, що у печиві є домішка Е223, проте не зазначається те, що вказаний складник у печиві відповідає ДСТУ та міститься у продукті у 33 рази менше від допустимої норми.

Крім того, Фабрика в підтвердження того, що інформація в сюжеті є негативною та спонукає споживачів не купувати печиво позивача, подала суду висновок від 22.02.2015 № 42/15 експертного дослідження фахівця-психолога.

Вказаний висновок оцінюється в сукупності з іншими доказами та не має заздалегідь встановленої сили.

Разом з тим, фахівець вказує на те, що сприйняття печива як шкідливого для здоров'я та не рекомендованого для вживання можливе, проте не наводить жодного стверджувального висновку про те, що глядач буде сприймати печиво Фабрики як шкідливе для здоров'я внаслідок сюжету Товариства.

Слід звернути увагу, що у відеосюжеті не прозвучала назва печива чи найменування його виробника.

Також упаковка печива було зображена таким чином, що ідентифікація можлива лише враховуючи зображення торговельної марки позивача; назви продемонстровано так і не було.

Що ж до посилань на неповну інформацію та її негативний зміст, то слід вказати таке.

Героїня сюжету лише зачитувала склад печива та жодним чином не спотворила чи перекрутила зміст, вказаний на упаковці.

Твердження Фабрики про те, що Товариство мало б вказати інформацію про те, що харчова домішка наявна у печиві у співвідношенні 0,003%, повністю відповідає ДСТУ і у вказаній концентрації не шкодить здоров'ю, є безпідставним, з огляду на таке.

Сама Фабрика як виробник печива зазначає на упаковці лише найменування такого складника як агент для борошна метабісульфіт натрію, не зазначаючи при цьому ані його концентрацію, ні його співвідношення щодо встановленої ДСТУ норми.

Дійсно агент для борошна метабісульфіт натрію є домішкою Е223, яка як і будь-яка інша харчова добавка в концентрації, що перевищує встановлену норму, може зашкодити здоров'ю.

Крім того, учасниця сюжету (киянка Діна) висловлювала оціночні судження. Разом з тим, відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

З висловлювань учасниці сюжету вбачається, що вказана особа висловлює суб'єктивну думку про «достатню» шкідливість для здоров'я харчової домішки Е223, а тому підстав для притягнення до відповідальності за таке висловлювання немає.

Таким чином, позивач не довів поширення відповідачем недостовірної інформації та завдання шкоди діловій репутації, а тому підстав для притягнення до відповідальності Товариства немає.

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 32 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Позивач не надав суду доказів (у розумінні статті 32 ГПК України), які б підтверджували поширення відповідачем недостовірної інформації та завдання його діями шкоди діловій репутації Фабрики.

З огляду на наведене відсутні передбачені чинним законодавством України підстави для задоволення позову.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.02.2016.

Суддя О. Марченко