ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.02.16р. Справа № 904/10351/15
За позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ТЕПЛОГЕНЕРАЦІЯ", м. Нікополь

про стягнення 317 807,30 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1- довіреність № 14-127 від 13.05.14;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність № 55 від 07.12.15.

СУТЬ СПОРУ:

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до господарського суду з позовом до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ТЕПЛОГЕНЕРАЦІЯ" про стягнення 317 807,30 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням умов договору №2553/14-БО-3/ПРТ купівлі-продажу природного газу від 19.09.14.

Позивач у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, надав витребувані ухвалами суду документи та пояснення, надав оригінали документів витребувані судом для огляду в судове засідання.

Представник відповідача у судове засідання зявився, проти позову заперечив, надав клопотання про залучення документів до матеріалів справи, надали пояснення по справі, відповіли на поставлені питання.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 10.02.16 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Між Позивачем (Продавець) і Відповідачем (Покупець), укладений договір №2553/14-БО-3/ПРТ купівлі-продажу природного газу від 19.09.14 (Договір) та додаткові угоди до нього № № 1,2. Відповідно до п.1.1 якого продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобовязався приймати та оплачувати газ на умовах цього договору. У п. 2.1. договору продавець зобовязався з 01 вересня 2014 року по 31 грудня 2014 року передати покупцю газ в обсязі до 130 тис.куб.м. тис.м3. Згідно п. 3.1. договору продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, повязану з правом власності на газ. Відповідно до п. 3.3. договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця. Згідно п. 3.4. договору покупець не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газорозподільного (газотранспортного) підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газорозподільному (газотранспортному) підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. Цей договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.090.14 і діє в частині реалізації товару газу до 31.12.14, а в частині проведення розрахунків - до повного здійснення (п.11.1).

Згідно ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ч.1 ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов договору, Позивачем протягом листопада та грудня 2014 поставлено Відповідачу природний газ на загальну суму 810 749,85 грн., що підтверджується актами передачі-приймання природного газу (а.с. 21-22).

Відповідно до п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключного грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, відповідач порушив умови договору. Оплату отриманого природного газу здійснив несвоєчасно та з порушенням строку встановленого договором, що підтверджується матеріалами справи. Станом на день розгляду справи заборгованість за основною сумою боргу відсутня.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Відповідно до п.7.2 договору, у разі невиконання Покупцем умов п.6.1 цього договору, він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На підставі цього, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в сумі 113 213,68 грн. згідно наступного розрахунку:

за зобов'язання за листопад 2014: за період прострочки з 15.12.14 по 14.06.15 з урахуванням оплат відповідача та поступового зменшення суми основного боргу;

за зобов'язання за грудень 2014: за період прострочки з 15.01.15 по 01.07.15.

Розрахунок пені, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, однак не правильно враховує періоди нарахувань. Зокрема, позивачем неправильно включено до періоду часу, за який здійснюється стягнення пені, дні фактичної оплати суми основного боргу.

Так, згідно п. 1.9 Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" N 14 від, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

За розрахунком суду, з урахуванням часткових оплат, стягненню підлягає пеня в розмірі 111 958,36 грн., а саме:

за зобов'язання за листопад 2014: від суми боргу 240 521,07 грн. - за період прострочки з 15.12.14 по 16.12.14; від суми боргу 240 518,02 грн. - за період прострочки з 17.12.14 по 23.12.14; від суми боргу 139 628,01 грн. - за період прострочки з 24.12.14 по 25.12.14; від суми боргу 139 615,93 грн. - за період прострочки з 26.12.14 по 29.12.14; від суми боргу 72 153,46 грн. - за період прострочки 30.12.14; від суми боргу 52 352,86 грн. - за період прострочки з 31.12.14 по 14.06.15;

за зобов'язання за грудень 2014: за період прострочки з 15.01.15 по 30.07.15.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних сумі 6 701,01 грн. згідно наступного розрахунку:

за зобов'язання за листопад 2014: за період прострочки з 15.12.14 по 14.06.15 з урахуванням оплат відповідача та поступового зменшення суми основного боргу;

за зобов'язання за грудень 2014: за період прострочки з 15.01.15 по 01.07.15.

Однак, до розрахунку 3 % річних, також, позивачем неправильно включено до періоду часу, за який здійснюється стягнення, дні фактичної оплати суми основного боргу.

Після перерахунку зробленого судом, 3% річних складає суму 6 600,61 грн. за періоди прострочення:

за зобов'язання за листопад 2014: від суми боргу 240 521,07 грн. - за період прострочки з 15.12.14 по 16.12.14; від суми боргу 240 518,02 грн. - за період прострочки з 17.12.14 по 23.12.14; від суми боргу 139 628,01 грн. - за період прострочки з 24.12.14 по 25.12.14; від суми боргу 139 615,93 грн. - за період прострочки з 26.12.14 по 29.12.14; від суми боргу 72 153,46 грн. - за період прострочки 30.12.14; від суми боргу 52 352,86 грн. - за період прострочки з 31.12.14 по 14.06.15;

за зобов'язання за грудень 2014: за період прострочки з 15.01.15 по 30.07.15.

Тому, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково в сумі 6 600,31грн.

Крім того, позивач заявив до стягнення суму інфляційних втрат в розмірі 197 892,61 грн.:

за зобов'язання за листопад 2014 : за період прострочення з грудня 2014 по червень 2015;

за зобов'язання за грудень 2014: за період прострочення з січня 2015 по червень 2015.

Відповідно до п. 3.2 постанови пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.13 індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Оскільки, оплата за актом листопад 2014 випадає на грудень 2014, то індекс інфляції повинен розраховуватися починаючи з наступного місяця з січня 2015. За актом грудень 2014 оплата випадає на січень 2015, то індекс інфляції повинен розраховуватися починаючи з наступного місяця з лютого 2015. Тому, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково на суму 173 379,72 грн.

Клопотання відповідача про призначення комплексної судової експертизи не підлягає задоволенню, оскільки судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. В даному випадку, оцінку наявних у справі доказів може бути здійснено господарським судом без призначення відповідної судової експертизи.

Відповідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, господарські витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 193, 229, 230, 231, Господарського Кодексу України, ст. ст. 526, 530, 549, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ТЕПЛОГЕНЕРАЦІЯ" (53201, Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, 56, код 32083093) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНОЇ АКЦІОНЕРНОЇ КОМПАНІЇ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код 20077720) 6 600,61грн. - 3% річних, 111 958,36 грн. пені, 173 379,72 грн. - інфляційних втрат, судовий збір в розмірі 4379,08 грн.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення підписано 15.02.16

Суддя М.О.Ніколенко