РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016№910/31207/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/31207/15

за позовом публічного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування», м. Краматорськ Донецької області,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Гідропневмосистеми», м. Київ,

про стягнення 60 591,56 грн.,

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - Степаненко Ю.М. (довіреність від 15.01.2016 №05).

Публічне акціонерне товариство «Краматорський завод важкового верстатобудування» (далі - Завод) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Гідропневмосистеми» (далі - Товариство) 60 591,56 грн. штрафу за поставку неякісного товару за договором поставки від 07.10.2014 №331-14 (далі - Договір).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.12.2015 порушено провадження у справі.

Товариство 18.01.2016 подало суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило таке: відповідачем згідно з пунктом 3 Договору було усунуто недоліки поставленого товару; протоколом від 09.02.2015 №2 позивач та відповідач зафіксували проведені налагодження товару та його випробування і привели товар у відповідність до умов Договору та специфікації до нього, наведений протокол скріплений печатками сторін та підписами їх посадових осіб; в матеріалах справи відсутні будь-які документальні підтвердження появи недоліків поставленого товару після 09.02.2015; з огляду на те, що акт вхідного контролю, яким встановлено недоліки товару, датується 06.02.2015, а висновок експерта про оцінку якості поставленої продукції - 07.02.2015, то шестимісячний строк для звернення позивача з заявленими вимогами скінчився у серпні 2015 року; позовна заява датується 27.11.2015, таким чином позивач пропустив встановлений строк для звернення до суду з відповідним позовом.

Завод 28.01.2016 подав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що: в період гарантійного терміну було повторно виявлено недоліки, про що направлено листа від 05.03.2015 №753/322 з проханням замінити неякісні комплектуючі та акт від 03.03.2015 №13; постачальнику було направлено досудове попередження від 01.04.2015, у відповіді від 07.04.2015 №37 на вказане попередження відповідачем спростовувалася наявність виявлених недоліків; Договір за своєю правовою природою є змішаним договором, оскільки містить елементи договору поставки та договору підряду; при цьому, позовна давність, щодо неналежної якості роботи, виконаної за договором підряду, застосовується в 1 рік; крім того, позовна давність при виявленні недоліків проданого товару також становить 1 рік;

Товариство 01.02.2016 подало суду заяву про застосування спливу строку позовної давності, у якій наголосило на твердженнях, викладених у відзиві на позовну заяву, просило суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні 22.02.2016 надав пояснення у справі, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений під розписку у судовому засіданні 01.02.2016.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 22.02.2016 без участі представника позивача за наявними в ній матеріалами (стаття 75 ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

07.10.2014 Заводом (покупець) та Товариством (постачальник) укладено Договір, за умовами якого:

- в порядку та умовах, визначених Договором, постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікаціях, які є невід'ємною частиною Договору (пункт 1.1 Договору);

- вартість товару визначається в специфікаціях до Договору (пункт 2.1 Договору);

- якість товару, що поставляється, має відповідати ДСТУ, ГСТУ, ТУ, СТП, СТТУ, іншим технічним вимогам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), зазначеним у специфікаціях і підтверджується сертифікатами якості (або технічними паспортами) підприємства - виробника, які надаються покупцю разом з товаром (пункт 4.1 Договору);

- якщо постачальник передав покупцеві товар неналежної якості, ніж це встановлено Договором або специфікаціями, покупець має право вимагати від постачальника в оперативні строки вжити всі необхідні юридичні дії (за вибором покупця), спрямовані на термінове виконання заводом-виробником своїх гарантійних зобов'язань шляхом: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару у строк, визначений в рекламації; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару покупець має право за своїм вибором: відмовитись від Договору (з покладанням витрат на доставку такого товару на постачальника) і вимагати повернення сплачених за товар грошових коштів; вимагати заміни товару (пункт 4.3 Договору);

- виробник товару вказується у специфікаціях до Договору (пункт 4.5 Договору);

- гарантійний термін та умови гарантії визначаються гарантійними документами та чинними нормативними документами на товар, а також можуть бути вказані у специфікаціях до Договору; гарантійний термін відраховується з моменту отримання товару покупцем (пункт 4.6 Договору);

- приймання товару проводиться сторонами: за кількістю - відповідно до кількості, зазначеної у специфікації та накладній; за якістю - згідно з даними сертифіката якості (або паспорта, сертифіката відповідності або іншого документа про якість товару) та вимогами нормативних документів на цей товар (ГОСТ, ГСТ, ТУ та ін.) (пункт 5.2 Договору);

- у разі виявлення невідповідності кількості та/або якості товару, переданого за Договором, умовам Договору, виклик представника постачальника та вантажовідправника обов'язковий (пункт 5.3 Договору);

- покупець зобов'язаний повідомити постачальника про порушення умов Договору щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту їх виявлення (пункт 5.6 Договору);

- якщо поставлений товар не відповідає за якістю стандартам, технічним умовам, іншій документації, зразкам або умовам Договору, а також якщо поставлений некомплектний товар, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 40% вартості партії товару, визначеної в специфікації (пункт 6.8 Договору);

- сторони погоджуються, що вони дійшли згоди за всіма істотними умовами Договору. Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2016, а в частині невиконаних зобов'язань - до їх повного виконання (пункт 11.1 Договору).

Так, позивач зазначає, що Договір за своєю природою є змішаним договором (про поставку та підряд), оскільки Договір є і:

- договором підряду, тому що за умовами Договору Товариство зобов'язалося виконати роботи за узгодженим технічним завданням та кресленням КЖ1842.02 700.000ГЗ, а Завод зобов'язався прийняти та оплатити виконану роботу;

- договором поставки, оскільки за умовами Договору Товариство зобов'язалося передати у встановлений Договором строк товар у власність Заводу.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами першою та другою статті 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Судом встановлено, що:

за умовами Договору відповідач взяв на себе зобов'язання поставити позивачу товар згідно з специфікаціями, а позивач - прийняти товар та оплатити його;

Договір не містить будь-яких зобов'язань відповідача з виконання робіт за технічними завдання та кресленнями, а позивача - прийняти такі роботи та оплатити їх.

Отже, доводи позивача стосовно природи Договору є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, а тому суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою Договір є договором поставки.

За приписами частини другої статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору та специфікації від 13.11.2014 №3 Товариство поставило Заводу гідрообладнання, а саме гідростанцію МС-250-5.8*5.8/8*8-20*5.8/27*8-45-1Е24-W15380 згідно з кресленнями КЖ1842.02 700.000Гз у кількості 1 шт. на суму, яка разом з ПДВ складає 102 310,84 грн.

Відповідно до протоколу від 29.01.2015 №1 сторонами погоджено питання щодо налаштування та випробувань гідростанції, а також доопрацювання гідростанції на замовлення та умови оплати. Вказаний протокол підписаний уповноваженими представниками сторін.

Поставка гідростанції також підтверджується видатковою накладною від 05.02.2015 №РН-0000066, відповідно до якої вартість гідростанції разом з ПДВ складає 151 478,89 грн. Вказана видаткова накладна підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками сторін.

Частинами першою, другою та третьою статті 678 ЦК України встановлено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Згідно з актом вхідного контролю продукції від 06.02.2015 №09, сторонами було виявлено недоліки продукції. Акт підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Позивачем долучено до матеріалів справи висновок експерта від 07.02.2015 №ЭИ-18, згідно з яким експертом встановлено, що: на момент проведення експертизи гідростанція знаходилась у розібраному стані; зауваження, вказані в акті від 06.02.2015 №09, не усунуто; вказані дефекти мають виробничий характер, не відповідають технічному завданню, що виключає можливість звичайної експлуатації до їх усунення; для встановлення причин виходу з ладу ланки між насосами необхідно провести експертизу матеріалу, з якого виготовлена дана муфта, і технічне тестування.

Протоколом від 09.02.2015 №2 сторонами встановлено, що Товариством усунуто відповідні зауваження до гідростанції. Протокол підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

В акті вхідного контролю від 03.03.2015 №13, підписаному лише представниками позивача, вказано, що при повторному випробуванні гідростанції встановлено невідповідність продукції.

Відповідно до частини сьомої статті 269 Господарського кодексу України (далі - ГК України) у разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому статтею 231 цього Кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Виходячи з вказаної норми, Завод звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства 60 591,56 грн. штрафу за поставку неякісного товару.

Позивач стверджує, що листом від 05.03.2015 №753 звернувся до відповідача з проханням в найкоротші строки надіслати позивачу полумуфту насоса і шпонку, доказів надіслання вказаного листа відповідачеві суду не подано.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд не може вважати подані позивачем докази на підтвердження поставки йому відповідачем неякісного товару належними та допустимими з огляду на таке.

Згідно з пунктом 16 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженого постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 №П-7 (далі - Інструкція), при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам), договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції (пункт 14 Інструкції), одержувач призупиняє подальшу прийомку продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів. Одержувач зобов'язаний забезпечити зберігання продукції неналежної якості або некомплектної продукції в умовах, що запобігають погіршення її якості і змішання з іншою однорідної продукцією.

Одержувач також зобов'язаний викликати для участі в продовженні приймання продукції і складання двостороннього акта представника виробника (відправника) з іншого міста, якщо це передбачено в Основних і Особливих умовах поставки, інших обов'язкових правилах при договорі.

У договорах можуть бути передбачені випадки, коли явка представника виробника (відправника) з іншого міста для участі в прийманні продукції за якістю і комплектністю та складання акта є обов'язковою.

У разі поставки з того ж міста виклик представника виробника (відправника) і його явка для участі в перевірці якості і комплектності продукції і складанні акта є обов'язковими.

Одержувач також зобов'язаний викликати для участі в прийманні продукції і складання двостороннього акта представника виробника (відправника).

Пунктом 5.3 Договору визначено обов'язок Заводу у разі виявлення невідповідності кількості та/або якості товару, переданого за Договором, умовам Договору, викликати представника постачальника та вантажовідправника.

Разом з тим, поданий суду акт вхідного контролю від 03.03.2015 №13 складений представниками Заводу без виклику представників Товариства, належних доказів на підтвердження виклику представника Товариства позивачем суду не подано.

Слід також зазначити, що пунктом 20 Інструкції встановлено, що при неявці представника виробника (відправника) за викликом одержувача (покупця) в установлений термін і у випадках, коли виклик представника виробника (відправника) з іншого міста не є обов'язковим, перевірка якості продукції проводиться представником відповідної галузевої інспекції за якістю продукції, а перевірка якості товарів - експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції по якості.

У позовній заяві позивач зазначає, що оскільки представник відповідача не надав документу, який би посвідчував його повноваження на приймання товару, то перевірка якості товару проводилася експертом відділення в м. Краматорськ Донецької Торгово-промислової палати.

Разом з тим, посилання позивача на висновок експерта від 07.02.2015 №ЭИ-18 як на неналежне виконання відповідачем умов Договору є безпідставним, оскільки даний висновок складений стосовно виявлених недоліків, вказаних у акті вхідного контролю продукції від 06.02.2015 №09, а протоколом від 09.02.2015 №2 сторонами встановлено, що Товариством усунуто відповідні зауваження до гідростанції. Іншого висновку експерта відділення в м. Краматорськ Донецької Торгово-промислової палати позивачем суду не подано.

Вказаний висновок експерта не має жодного відношення до складеного позивачем 03.03.2015 в односторонньому порядку акта вхідного контролю №13.

Таким чином, позивачем не було належним чином дотримано умов Договору, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги Заводу щодо стягнення з Товариства 60 591,56 грн. штрафу є безпідставними та необґрунтованими.

Поряд з цим, Товариство 01.02.2016 подало суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності до правовідносин сторін, оскільки акт вхідного контролю, яким встановлено недоліки поставленого товару, датується 06.02.2015, а висновок експерта про оцінку якості поставленої продукції - 07.02.2015, а тому шестимісячний строк для звернення позивача з заявленими вимогами скінчився у серпні 2015 року.

Згідно з частиною восьмою статті 269 ГК України позови, що випливають з поставки товарів неналежної якості, можуть бути пред'явлені протягом шести місяців з дня встановлення покупцем у належному порядку недоліків поставлених йому товарів.

Пунктом 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач дізнався про несправність гідростанції при вхідному контролі продукції, у результаті чого було складено акт від 06.02.2015 №09.

Тобто днем, коли Завод довідався про порушення його права, є 06.02.2015, а позовну заяву позивачем подано суду 10.12.2015.

Разом з тим, згідно з частиною третьою статті 680 ЦК України якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку.

Відповідно до статті 681 ЦК України до вимог у зв'язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчислюється від дня виявлення недоліків у межах строків, встановлених статтею 680 цього Кодексу, а якщо на товар встановлено гарантійний строк (строк придатності), - від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку (строку придатності).

Пунктом 4.6 Договору встановлено, що гарантійний термін та умови гарантії визначаються гарантійними документами та чинними нормативними документами на товар, а також можуть бути вказані у специфікаціях до Договору; гарантійний термін відраховується з моменту отримання товару покупцем.

Згідно з пунктом 6 специфікації від 13.11.2014 №3 гарантійний термін експлуатації встановлено 12 місяців.

Відповідачем гідростанцію поставлено позивачу 05.02.2015, що підтверджується видатковою накладною від 05.02.2015 №РН-0000066.

Таким чином, позивач має право звернутися за захистом свого порушеного права в межах дванадцятимісячного строку, тобто з 06.02.2015 до 05.02.2016; отже, позивач звернувся з позовом в межах гарантійного строку, а тому підстав для застосування спеціальної позовної давності, визначеної статтею 269 ГК України, немає.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.02.2016.

Суддя О. Марченко