РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2016№910/32139/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/32139/15

за позовом Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів,

до товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Квазар Комплекс", м. Київ,

про стягнення 15 000 грн. штрафу та 15 000 грн. пені,

без участі представників сторін у зв'язку з їх неявкою.

Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Квазар Комплекс" (далі - Товаристо): 15 000 грн. штрафу, накладеного на відповідача рішенням адміністративної колегії відділення АМК від 22.05.2015 №39 р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі №2-01-25/2015 (далі - рішення №39 р/к), та 14 850 грн. пені, нарахованої за невиконання рішення №39 р/к.

Позовні вимоги мотивовано тим, що: Рішенням №39 р/к визнано, що, зокрема, Товариство під час участі у процедурі державної закупівлі (вузли та деталі для локомотивів залізничних, трамвайних та рухомого складу (важелі)), яка проводилася Державним територіально-галузевим об'єднанням «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Служба матеріально-технічного постачання» у 2010 році, вчинило порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон), у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів процедури закупівлі; Рішення №39 р/к не виконано в добровільному порядку, а тому штраф підлягає стягненню у судовому порядку; за прострочення сплати зазначеного штрафу з Товариства також слід стягнути нараховану Відділенням суму пені.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.12.2015 порушено провадження у справі.

Позивач 20.01.2016 подав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій просить суд стягнути з відповідача 15 000 грн. штрафу та 15 000 грн. пені.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Суд, перевіривши дотримання позивачем припису названої статті ГПК України, прийняв до розгляду вказану заяву позивача.

Представник позивача в судове засідання 15.02.2016 не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника та розгляд справи за наявними у справі доказами; крім того, подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів, підготовлених на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі.

Представник відповідача в судове засідання 15.02.2016 не з'явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвали господарського суду міста Києва було надіслано відповідачу на адресу, зазначену в позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал; до матеріалів справи долучено рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 15.02.2016 без участі представників сторін за наявними в ній матеріалами (стаття 75 ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

У частині першій статті 48 Закону зазначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням №39 р/к:

- визнано дії Товариства та товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Електромашина" під час участі у процедурі державної закупівлі по предмету: код - 35.20.4 «вузли та деталі для локомотивів залізничних, трамвайних та рухомого складу (важелі)», яка проводилася Державним територіально-галузевим об'єднанням «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Служба матеріально-технічного постачання» у 2010 році, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону, у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів;

- за вчинене порушення накладено на Товариство штраф у сумі 15 000 грн.

Відповідно до частин другої і третьої статті 56 Закону рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішення №39-р/к було надіслано на адресу Товариства супровідним листом від 29.06.2015 №13/04-853 та отримано відповідачем 02.06.2015, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Отже, строк добровільної сплати Товариством суми штрафу закінчився 03.08.2015.

Судом встановлено, що відповідач не оскаржував вказане рішення до суду.

Відповідно до частини восьмої статті 56 Закону протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Як встановлено судом, Товариство станом на 24.11.2015 -день подання позовної заяви (як і на даний час) не сплатило штраф у добровільному порядку.

За таких обставин господарський суд міста Києва дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача 15 000 грн. штрафу.

Крім того, у частині п'ятій статті 56 Закону зазначено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

У вимогах про стягнення з Товариства 15 000 грн. пені Відділення визначило період її нарахування (з урахуванням заяви від 14.01.2016 №39/Кк/1 про збільшення розміру позовних вимог) з 04.08.2015 по 14.01.2016 (дата, визначена позивачем у заяві про збільшення розміру позовних вимог), тобто 164 дні.

Судом встановлено, що кількість днів прострочення сплати штрафу становить 164 дні; сума пені за один день прострочення сплати штрафу складає 225 грн., тому за 164 дні прострочення сплати штрафу з відповідача слід було б стягнути 36 900 грн. пені (225 грн. х 164 дні).

Проте за приписами частини п'ятої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розмір пені не може перевищувати розміру штрафу (15 000 грн.), накладеного на відповідача Рішенням №39-р/к, а тому стягненню з Товариства підлягає 15 000 грн. пені.

Згідно з частиною дев'ятою статті 56 Закону суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Відповідно до вимог статті 29 Бюджетного кодексу України та статті 56 Закону суми стягнутих штрафів та пені перераховуються до загального фонду Державного бюджету України за кодом класифікації доходів бюджету 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», символ звітності 106.

Згідно з Переліком кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 106 «Про деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету», контролюючими органами справляння надходжень бюджету по коду бюджетної класифікації 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», є органи Державної податкової служби України.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

01.11.2011 набрав чинності Закон України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У підпункті 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції чинній на момент подання позовної заяви до суду) зазначено, що ставкою судового збору за подання позовної заяви майнового характеру є 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України від 25.12.2015 №928-VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01.01.2016 встановлено мінімальну заробітну плату у сумі 1 378 грн.

Так позовну заяву Відділенням подано у 2015 році, проте, оскільки у 2016 подано суду заяву про збільшення позовних вимог, що також підлягає додатковій сплаті судового збору, то з Товариства підлягає стягненню в доход державного бюджету України 1 378 грн. судового збору.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Квазар Комплекс" (04074, м. Київ, вул. Автозаводська, 18-А; ідентифікаційний код 30219297) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, в доход загального фонду державного бюджету України на рахунки, відкриті в управлінні Державної казначейської служби України за місцем реєстрації платника податків, за кодом бюджетної класифікації доходів - 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції» (символ звітності 106) 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн. штрафу і 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн. пені.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Квазар Комплекс" в доход державного бюджету України 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.02.2016.

Суддя О. Марченко