ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2016 р. Справа № 911/5356/15

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Марценюк О.М.

розглянувши справу № 911/5356/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пром-Оптима»,

м. Суми

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика

Київська», с. Пухівка, Броварський район

про стягнення 2670273,04 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність б/н від 04.01.2016;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність б/н від 15.02.2016.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пром-Оптима» (далі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» (далі-відповідач) про стягнення 2670273,04 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору постачання товару № ДП/2 від 01.01.2015, в частині своєчасної оплати отриманого товару, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 2163078,60 грн., з огляду на наявність якої позивачем нараховано 467732,28 грн. пені.

Ухвалою суду від 17.12.2015 порушено провадження у справі № 911/5356/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні 18.01.2016 представником позивача надані документи витребувані судом та підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судове засідання 18.01.2016 не зявився, проте через канцелярію суду від відповідача надійшла заява б/н від 17.01.216, в якій останній просить суд відкласти розгляд справи.

Ухвалою суду від 18.01.2016 розгляд справи було відкладено.

03.02.2016 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 03.02.2016, в якому відповідач просить суд при розгляді справи здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

На підставі поданого відповідачем клопотання та статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні здійснюється фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Оберіг».

Крім того, відповідачем надана заява про відкладення розгляду справи, оскільки, на думку відповідача, позивачем не наданий детальний розрахунок штрафних санкцій, що унеможливлює надання відповідачем обґрунтованого відзиву на позов.

Представник позивача в судовому засіданні 03.02.2016 підтримав позовні вимоги, а також надав додаткові докази у справі, зокрема, копію банківської виписки по особовому рахунку, з якої вбачається, що відповідачем в рахунок погашення заборгованості за отриманий товар, додатково сплачено 200000,00 грн.

В судовому засіданні 03.02.2016 судом оголошена перерва до 10.02.2016, про що належним чином повідомлено представників сторін.

10.02.2016 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, підтриманий представником в судовому засіданні, в якому відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в його задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на невиконання позивачем умов п.п. 2.6, 3.1 Договору поставки № ДП/2, укладеного між позивачем та відповідачем, зокрема, в частині ненадання позивачем в момент поставки товарів всього пакету документів, а саме: рахунку на оплату, податкові накладні, ветеринарне свідоцтво по формі № 2, що в силу п. 5.2 договору не тягне за відповідачем обовязку зі сплати товару.

10.02.2016 позивачем надані додаткові письмові пояснення, підтримані представником в судовому засіданні, в яких позивач звертає увагу на п.п. 4.1, 2.7 договору, в яких покупець взяв на себе обовязок оплачувати отриманий товар, протягом 7 календарних днів з моменту постачання товару, і що датою поставки товару вважається дата зазначена у відповідній накладній, а отже ненадання постачальником рахунку-фактури не звільняє відповідача від обовязку оплатити товар. Крім того, позивачем зазначено, що згідно з ст. 201 Податкового кодексу України, податкові накладні були надані відповідачу в електронному вигляді, що також передбачено умовами договору. Також, надаючи пояснення, на думку, позивача, у відповідача відсутнє право щодо затримки оплати товару, з підстав ненадання ветеринарного свідоцтва, оскільки вимоги про необхідність надання зазначеного документу, від відповідача не надходило.

В судовому засіданні 10.02.2016, судом оголошена перерва до 15.02.2016, про що належним чином повідомлено представників сторін.

В судовому засіданні 15.02.2016 представником позивача підтримані позовні вимоги, з урахуванням наданих суду додаткових пояснень.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві та наданих суду через канцелярію суду 15.02.2016 доповнень до відзиву, де відповідачем зазначено про відсутність у нього товарно-транспортних накладних та, що обовязок оплатити отриманий товар виникне у відповідача через 7 днів, з дати отримання останнім ветеринарного свідоцтва.

Дослідивши наявні у справі докази та надані додаткові докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2015 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено Договір постачання товару № ДП/2, відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2 якого постачальник взяв на себе обовязок протягом дії договору передавати у власність покупця сировину для виробництва комбікормів (товар), у кількості та асортименті згідно з підписаними сторонами специфікаціями або видатковими накладними, які є невідємною частиною цього договору, а покупець в свою чергу зобовязався приймати такий товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах, визначених договором. Загальна вартість цього договору визначається відповідно до вартості товару, поставленого згідно з підписаними специфікаціями або видатковими накладними.

Згідно з п.п. 2.2., 2.4 договору, приймання товару по кількості та якості здійснюється сторонами на складі покупця в порядку, що визначається чинним законодавством. Товар постачається у кількості, зазначеній в підписаній між сторонами специфікації або видаткових накладних.

Умовами п. 2.6, 2.7 договору визначено, що для здійснення приймання товару постачальник надає покупцю на кожну партію товару наступні документи: рахунок на оплату, податкову накладну, видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, ветеринарне свідоцтво Ф-2, якщо воно необхідно. У випадку відсутності свідоцтва покупець має право відмовитись від партії товару. Датою постачання товару вважається дата зазначена у відповідній видатковій (товарно-транспортній) накладній.

Пунктом 9.1 договору між сторонами визначено, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2015, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не повідомить іншу про своє бажання припинити чинний договір за місяць до закінчення строку його дії, чинний договір вважаться пролонгованим на один рік.

Позивач, належним чином та в повному обсязі виконував взяті на себе, згідно з умовами Договору поставки № ДП/2 від 01.01.2015 зобовязання, поставивши відповідачу товар на суму 17972659,60 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи, у кількості 108 штук, видаткові накладні. Зазначені видаткові накладні підписані в двосторонньому порядку представниками позивача та відповідача.

Крім того, з наявних в матеріалах справи, в кількості 108 штук, товарно-транспортних накладних вбачається, що позивачем поставлено, а відповідачем прийнято визначений договором товар. Зазначені товарно-транспортні накладні підписані позивачем та відповідачем в двосторонньому порядку, а також скріплені печатками та штампами юридичних осіб.

Для отримання товару, відповідачем видані довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей № 8 від 01.01.2015, № 269 від 01.04.2015, № 378 від 01.05.2015, № 458 від 01.06.2015, № 538 від 01.07.2015, № 694 від 01.09.2015, № 787 від 01.10.2015, № 885 від 01.11.2015 на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару від відповідача не надходило.

Умовами п.п. 4.1, 4.2 договору визначено, що розрахунки здійснюються покупцем за кожну партію товару, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, протягом 7 календарних днів з моменту постачання, якщо інше не визначено у підписаних між сторонами специфікаціях. Ціна товару, що постачається визначається сторонами у видаткових накладних або у підписаних специфікаціях.

Однак, в порушення умов договору та взятих на себе зобовязань, вартість товару сплачена відповідачем лише частково в сумі 15809581,60 грн., про що свідчать додані до матеріалів справи платіжні доручення, у кількості 177 штук, вартість товару в сумі 2163078,60 грн. залишена відповідачем не сплаченою.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на невиконання позивачем умов п.п. 2.6, 3.1 Договору поставки № ДП/2, укладеного між позивачем та відповідачем, зокрема, в частині ненадання відповідачу всього пакету документів, а саме: рахунку на оплату, податкової накладної, товарно-транспортної накладної, ветеринарного свідоцтва по формі № 2, що в силу п. 5.2 договору не тягне за відповідачем обовязку зі сплати товару.

Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено, що згідно з товарно-транспортними накладними, наявними у справі, позивачем поставлено власними силами, а відповідачем прийнято, визначений договором товар і, що відповідні товарно-транспортні накладні підписані в двосторонньому порядку позивачем та уповноваженою, згідно з довіреностями особою відповідача, а також скріплені печатками товариства з обмеженою відповідальністю «Пром-Оптима» та штампами товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» (кормоцех), з чого суд приходить до висновку, що відповідачем зазначений товар був отриманий.

Крім того, щодо ненадання позивачем податкових накладних, то відповідно до п. 9.12 договору, постачальник гарантував надання податкових накладних та/або коригувань розрахунків до податкових накладних у строки, передбачені чинним законодавством України, а також із заповненням обовязкових реквізитів, включаючи коди товарів згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України), передбачених чинним законодавством України, а саме ч. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

З письмових пояснень позивача, наданих суду 10.02.2016 вбачається, що останнім дотримані умови договору та чинного законодавства України, в частині надання відповідачу податкових накладних, в порядок передбаченим Податковим кодексом України та умовами договору, а отже суд приходить до висновку про надання постачальником податкових накладних покупцю, у спосіб визначений договором та Податковим кодексом України.

Як встановлено судом під час розгляду справи, та підтверджено представниками як позивача, так і відповідача в судових засіданнях, під час поставки товарів позивачем не виставлялись рахунки на оплату поставленого товару.

Такі посилання відповідача не можуть братися судом до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Основною умовою продажу товарів є укладення відповідного договору в письмовій чи усній формі, однією з істотних умов договору і, як наслідок, свідченням його укладення є узгодження ціни товару. При цьому на покупця покладається обовязок оплатити вартість товару в обумовлені строки і обумовленим способом. Відсутність рахунка не може розглядатися як порушення ведення бухгалтерського чи податкового обліку, тим паче, якщо банківські реквізити сторін вказуються при укладені договору.

Оскільки п. 4.1 договору передбачено, що оплата товару здійснюється покупцем протягом 7 календарних днів з моменту постачання товару, отже, у цьому випадку підставою виникнення у відповідача обов'язку оплатити товар, а у позивача право вимоги оплати такого товару, має випливати не з виставленням рахунку на оплату товару, а факту передачі товару, підтвердженого відповідними документами.

Крім того, заперечуючи проти позову відповідачем зазначено, що позивачем в порушення умов договору не дотримано вимог щодо надання ветеринарного свідоцтва по формі № 2, що силу п. 5.2 договору, не тягне за відповідачем обовязку зі сплати товару.

Умовами п. 2.6 договору визначено, що на кожну партію товару постачальник, у разі потреби, надає покупцю ветеринарне свідоцтво Ф-2, а у разі відсутності свідоцтва покупець має право відмовитись від отримання такого товару.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем згідно з видатковими та товарно-транспортними накладними, поставлено відповідачу товар, а відповідачем прийнятий такий товар, по якості та кількості без зауважень, уповноваженою, згідно з наявними в матеріалах справи довіреностями, особою. Вимоги, щодо надання ветеринарного свідоцтва з боку відповідача не надходило.

Крім того, з наявних в матеріалах справи платіжних доручень, в кількості 177 штук, вбачається, що відповідачем в період з 06.01.2015 по 27.11.2015 здійснювалась часткова оплата товару в сумі 15809581,60 грн., а з наданої позивачем в судовому засіданні 03.02.2016 копії банківської виписки по особистому рахунку позивача, вбачається, що відповідачем 03.01.2016, тобто вже під час розгляду справи у суді, здійснена оплата отриманого товару, в сумі 200000,00 грн.

Таким чином, здійснивши часткову оплату у значній сумі отриманого товару, відповідачем підтверджений факт отримання товару по якості, без зауважень.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, після порушення провадження у справі, відповідач перерахував позивачу, в рахунок погашення заборгованості 200000,00 грн., а отже провадження у справі, в частині позовних вимог про стягнення 200000,00 грн. заборгованості підлягає припиненню, на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з відсутністю предмету спору, а в частині стягнення 1963078,60 грн. заборгованості, позовна вимога підлягає задоволенню, з огляду на те, що зазначена вимога є доведеною, обґрунтованою та не спростованою відповідачем.

Крім того, у звязку із неналежним виконанням відповідачем зобовязань щодо своєчасної оплати отриманого товару, позивач на підставі п. 5.4 договору, просить суд стягнути з відповідача 467732,28 грн. пені за період з 18.06.2015 по 10.12.2015.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 5.4 договору, у випадку несвоєчасної оплати прийнятого товару, покупець сплачує постачальнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

На підставі вказаних норм права та п. 5.4 договору, враховуючи, що розрахунок пені, наявний в матеріалах справи, є арифметично вірним, вимога позивача про стягнення з відповідача 467732,28 грн. пені визнається судом та підлягає задоволенню.

Враховуючи наведе вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відшкодування судового збору, відповідно до частини 2 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача повністю, оскільки часткове припинення провадження повязане зі сплатою відповідачем боргу після порушення провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 44, 49, пунктом 1-1 частини 1 статті 80, статтями 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» (07413, Київська область, Броварський район, с. Пухівка, вул. Радгоспна, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Пром-Оптима» (40030, м. Суми, вул. Харківська, 122, ) 1 963 078 (один мільйон девятсот шістдесят три тисячі сімдесят вісім) грн. 60 коп. заборгованості, 467 732 (чотириста шістдесят сім тисяч сімсот тридцять дві) грн. 28 коп. пені та 39 462 (тридцять девять тисяч чотириста шістдесят дві) грн. 15 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Припинити провадження у справі в частині стягнення 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп. заборгованості.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 22.02.2016

Суддя О.О. Христенко