ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"19" лютого 2016 р. Справа № 911/150/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю Перший Легіон, м. Миколаїв

до товариства з обмеженою відповідальністю Комплекс Агромарс, Київська обл., Вишгородський р-н., с. Гаврилівка

про стягнення 1026326,04 грн

Суддя Третьякова О.О.

Представники сторін:

Позивача ОСОБА_1, довіреність №б/н від 21.12.2015;

Відповідача не зявився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області з позовною заявою звернулось товариство з обмеженою відповідальністю Перший Легіон (далі - Позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю Комплекс Агромарс (далі Відповідач) про стягнення 1026326,04 грн, з яких 66669,90 грн 3% річних за прострочення сплати основної заборгованості, 4893,00 грн 3% річних за прострочення погашення пені, 878257,57 грн інфляційних втрат за прострочення сплати основної заборгованості, 75627,17 грн інфляційних втрат за прострочення погашення пені, а також 495,40 грн 3% річних та 383,00 грн інфляційних втрат від суми судових витрат, стягнутих рішенням Господарського суду Київської області від 13.01.2015 у справі №911/4431/14.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на порушення Відповідачем грошових зобовязань за Договорами про надання охоронних послуг, що підтверджується рішенням Господарського суду Київської області від 13.01.2015 у справі №911/4431/14, яке набрало законної сили відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 09.06.2015.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.01.2016 порушено провадження у справі №911/150/16 та призначено її до розгляду на 02.02.2016 о 12:00 год.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.02.2016 у звязку з неявкою Відповідача та його клопотанням розгляд справи відкладено на 19.02.2016.

Через канцелярію Господарського суду Київської області подано відзив б/№ від 17.02.2016 (за вх.суду №3670/16 від 18.02.2016) на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Через канцелярію Господарського суду Київської області Позивачем на підставі ст.22 ГПК України подано заяву б/№ б/д (за вх. суду №3651/16 від 18.02.2016) про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду і відповідно до якої до стягнення з Відповідача заявлено 66669,90 грн 3% річних та 878257,57 грн інфляційних втрат за прострочення сплати основної заборгованості, а також 495,40 грн 3% річних та 383,00 грн інфляційних втрат від суми судових витрат, стягнутих рішенням Господарського суду Київської області від 13.01.2015 у справі №911/4431/14. Отже, нова ціна позову становить 945805,87 грн.

Відповідач у судові засідання жодного разу не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що зокрема підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення наявними в матеріалах справи.

Враховуючи обмежений ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи, а також те, що Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, явка Відповідача обовязковою не визнавалась і його відсутність не перешкоджає всебічному, повному та обєктивному розгляду всіх обставин справи, а матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті, відповідно до права суду, наданого йому ст.75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, у звязку з чим подане Відповідачем клопотання б/н від 19.02.2016 (за вх.суду №3751/16 від 19.02.2016) про відкладення справи задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 19.02.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника Позивача, суд

встановив:

Між товариством з обмеженою відповідальністю Перший Легіон (далі Позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю Комплекс Агромарс (далі Відповідач) укладено Договори про надання охоронних послуг, у звязку з неналежним виконанням зобовязань за якими Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.01.2015 у справі №911/4431/14, яке набрало законної сили відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 09.06.2015 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Комплекс Агромарс на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Перший легіон 1504950 грн основного боргу, 165369,16 грн пені та 33487,98 грн витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до змісту ст.115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Згідно з ч.2 ст.35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Однак Відповідачем вказане рішення виконане лише 01.12.2015, про що свідчить наявна в матеріалах справи банківська виписка з рахунку Позивача, відкритого в акціонерному товаристві «Укрсиббанк».

Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України визначено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У звязку з неналежним виконанням Відповідачем своїх грошових зобовязань Позивач заявляє до стягнення з Відповідача 66669,90 грн 3% річних та 878257,57 грн інфляційних втрат за прострочення сплати основної заборгованості, за загальний період прострочки з 05.06.2014 по 01.12.2015.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що Позивачем при здійсненні розрахунків 3% річних та інфляційних втрат невірно визначено періоди їх нарахування, оскільки ним не враховано, що день фактичної сплати суми заборгованості, не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 3% річних та інфляційних втрат (аналогічна правова позиція викладена у п.1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань). Отже, Позивачем не можуть встановлюватись періоди нарахування 3% річних та інфляційних втрат з кінцевою датою по 01.12.2015, яка є датою фактичної сплати заборгованості.

Враховуючи умови Договору, періоди та суми прострочки оплати, проплату Відповідача, встановлений судом та заявлений Позивачем період нарахування 3% річних, вимоги законодавства, суд здійснив власний розрахунок, що наведений нижче:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
1504950.005.06.2014 - 30.11.20155443 %67289.82
Оскільки, вірна сума 3% річних, за розрахунком суду, становить 67289,82 грн, а суд, приймаючи рішення, не може виходити за межі позовних вимог, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 66669,90 грн 3% річних підлягає задоволенню.

Враховуючи умови Договору, періоди та суми прострочки оплати, проплату Відповідача, встановлений судом та заявлений Позивачем період нарахування інфляційних втрат, вимоги законодавства, суд здійснив власний розрахунок, що наведений нижче:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
05.06.2014 - 30.11.0.01.609916514.552421464.55
Оскільки, вірна сума інфляційних втрат, за розрахунком суду, становить 916514,55 грн, а суд, приймаючи рішення, не може виходити за межі позовних вимог, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 878257,57 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню.

Також Позивач заявляє до стягнення з Відповідача 495,40 грн 3% річних та 383,00 грн інфляційних втрат від суми судових витрат, стягнутих рішенням Господарського суду Київської області від 13.01.2015 у справі №911/4431/14, за загальний період прострочки з 10.06.2014 по 01.12.2015.

Суд відмовляє в задоволенні таких вимог Позивача, оскільки суми судових витрат не є грошовими зобовязаннями в розумінні ст.625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З правової позиції, викладеної в рішення Конституційного суду України від 09.07.2002 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Кампус Коттон клаб щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа №1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) вбачається, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Тому заперечення Відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву щодо втрати Позивачем права на повторний судовий захист у звязку з відсутністю дій Позивача з реалізацієї захисту під час попереднього судового розгляду справи №911/4431/14 судом не приймаються через їх необгрунтованість, оскільки твердження Відповідача спростовуються вищезазначеними приписами законодавства, а будь-яких доказів, що спростовують наведені у позові обставини, зокрема, первинних документів в підтвердження часткового або повного своєчасного погашення заборгованості, суду не подано. А зупинення виконання судового рішення ухвалою Вищого господарського суду України від 30.07.2015 у справі №911/4431/14 не впливає на період прострочки присудженої до стягнення заборгованості, оскільки виконання судового рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим згідно зі ст.115 Господарського процесуального кодексу України і не ставиться в залежність від застосування заходів примусового виконання.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 66669,90 грн 3% річних 878257,57 грн інфляційних втрат за прострочення сплати основної заборгованості є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, Відповідачем належним чином не запереченими і не спростованими, а отже, такими, що підлягають задоволенню. В інших вимогах позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України відшкодування понесених Позивачем витрат по сплаті судового збору покладається судом на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, Позивач просить покласти Відповідача витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката в розмірі 9000,00 грн.

Згідно зі ст.44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до Договору №2112/2015 про надання правової допомоги від 21.12.2015, адвокат ОСОБА_1 здійснював підготовку по написанню та поданні даної позовної заяви, брав участь в судових засіданнях і здійснював необхідний комплекс процесуальних дій повязаних зі стягненням із Відповідача нарахованих сум.

Судом досліджено, що ОСОБА_1 є адвокатом, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, в якій зазначено, що діяльність даного адвоката здійснюється на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №633 від 11.12.2010.

Понесення Позивачем витрат, повязаних з оплатою послуг адвоката, підтверджуються квитанцією №2112/2015 від 11.02.2016, оригінал якої додано до матеріалів справи.

На думку суду, розмір таких витрат є співрозмірним з проведеною роботою адвоката по підготовці позовних матеріалів та супроводженню спору у суді.

Згідно з ч.5 ст.49 Господарського процесуального кодексу України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, та оскільки позов задоволено частково, понесені Позивачем витрати по сплаті судового збору та оплаті послуг адвоката покладаються судом на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 14173,92 грн витрат по сплаті судового збору та 8991,64 грн витрат на оплату послуг адвоката.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (07350, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Гаврилівка, код 30160757) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Перший Легіон» (54055, Миколаївська обл, м. Миколаїв, Центральний район, проспект Леніна, буд.107/1, офіс 459, код 38842125) 66669,90 грн (шістдесят шість тисяч шістсот шістдесят девять гривень девяносто копійок) 3% річних за прострочення сплати основної заборгованості, 878257,57 грн (вісімсот сімдесят вісім тисяч двісті пятдесят сім гривень пятдесят сім копійок) інфляційних втрат за прострочення сплати основної заборгованості, 8991,64 грн (вісім тисяч девятсот девяносто одну гривню шістдесят чотири копійки) витрат на оплату послуг адвоката та 14173,92 грн (чотирнадцять тисяч сто сімдесят три гривні девяносто дві копійки) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25 лютого 2016 року

Суддя О.О. Третьякова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.