ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Справа № 916/2078/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого суддіКруглікової К.С. (доповідач),
суддів:Кривди Д.С.,
Мамонтової О.М.
розглянувши касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Тєфія"
на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 24.11.2015 року
у справі№ 916/2078/15 Господарського суду Одеської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Тєфія"
доПриватного підприємства "Трест Імперіал Контіненталь"
простягнення 252 895,06 грн.
за участю представників сторін:

позивача: Романчук Л.Г.,

відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тєфія" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Трест Імперіал Контіненталь" про стягнення з останнього вартості викрадених матеріальних цінностей у розмірі 252 895,06 грн.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що у позивача відсутнє належне документальне підтвердження зберігання товару, а саме телевізорів LCD tv <42 SAMSUNGUE48H5000AKXUA у кількості 34 шт. у складському приміщенні за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізикевича, вул. Пивоварна, 5 з 18 вересня 2014 року по 20 листопада 2014 року.

Рішенням господарського суду Одеської області від 25.09.2015 року у справі № 916/2078/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.11.2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тєфія" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 24.11.2015 року та рішення господарського суду Одеської області від 25.09.2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні зазначених судових рішень, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 20.06.2014 між сторонами у справі укладено договір надання послуг охорони № 20/06/14, за умовами якого Приватне підприємство "Трест Імперіал Контіненталь" зобов'язалось надавати Товариству з обмеженою відповідальністю "Тєфія" охоронні послуги на об'єктах, що знаходяться за адресою: Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. Пивоварна, 5; охорона об'єкта повинна була здійснюватись з 19:00 до 07:00 щодня.

Відповідно до п. 3.1 договору, останній набуває чинності з 20.06.2014 та діє по 20.06.2015.

Згідно з п. п. 2.1.2, 2.1.3, 2.1.5 договору відповідач зобов'язувався забезпечити охорону об'єкта, не допустити проникнення сторонніх осіб на його територію; забезпечити збереження матеріальних цінностей, що знаходяться на території об'єкта (включаючи грошові кошти, сума яких підтверджена бухгалтерськими документами, за умови дотримання Замовником усіх правил їх збереження); здійснювати на об'єкті пропускний режим, контролювати санкціоноване Замовником ввезення та вивезення (внесення та винесення) матеріальних цінностей на територію об'єкта.

За умовами п. 6.2 договору відповідач зобов'язався нести майнову відповідальність за збитки, спричинені Замовнику внаслідок доведеного неналежного виконання своїх зобов'язань за договором, в тому числі за збитки спричиненні приміщенню, де знаходяться пости охорони та майну Замовника, що знаходяться у цих приміщеннях.

Відповідно до матеріалів справи, частина тарного складу площею 2000 кв. м - об'єкт охорони, що знаходяться за адресою: Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. Пивоварна, 5 належали позивачу на праві користування, що вбачається з копії договору оренди від 10.06.2014 № 818-АР, дія якого розповсюджувалась до 31.12.2014. Положеннями пункту 7.4 договору оренди від 10.06.2014 передбачався обов'язокпозивача, як орендаря, укласти окремий договір про охорону свого майна з відповідачем, яке здійснює охорону об'єктів орендодавця.

За результатами інветеризації, що проводилась представниками скаржника було засвідчено нестачу 34 телевізорів SAMSUNG UE48H5000AKXUA загальною вартістю 252 895,06 грн., що підтверджується копією протоколу інвентаризації комісії наявною в матеріалах справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що власником телевізорів SAMSUNG UE48H5000AKXUA було ТОВ "САВ-Дістрибьюшн", якому дане майно було передано на підставі договору № СЕ/64/23-1110 від 01.06.2011, укладеного з ТОВ "Самсунг Електронікс Україна Компані" за видатковою накладною № від 17.09.2014.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" та скаржником існували договірні відносини, а саме: договір № КЗТН-3112-01/13.

Відповідно до додаткової угоди № 3 до договору № КЗТН-3112-01/13 від 31.12.2013 ТОВ "САВ-ДІСТРИБЬЮШН" та позивачем було погоджено, що приймання вантажу на зберігання та зберігання вантажу буде здійснюватись на товарному складі за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт Таїрове, вул. Пивоварна, 5.

Відповідно до копії товарно-транспортної накладної № -028 від 18.09.2014 та копії накладної-вимоги № -028 від 18.09.2014 на внутрішнє переміщення товару аудіо/відео техніка, що товар у т.ч. 34 телевізори SAMSUNG UE48H5000AKXUA загальною вартістю 252 895,13 грн. підлягають перевезенню з товарного складу за адресою Одеська область, с. Мізікевича, вул. Пивоварна, 9А в товарний склад ТОВ "Тєфія" за адресою Одеська область, смт. Таїрове, вул. Пивоварна, 5.

24.11.2014 ТОВ "САВ-ДІСТРИБЬЮШН" направив скаржнику претензію з вимогою щодо необхідності відшкодування збитків у розмірі 252 895,06 грн. Позивач визнав за собою заборгованість у розмірі 252 895,06 грн. та просив ТОВ "САВ-ДІСТРИБЬЮШН" відстрочити сплату заборгованості до 01.06.2015.

27.11.2014 позивач направив на адресу відповідача претензію про відшкодування збитків у розмірі 252 895,06 грн., що виникли в результаті крадіжки, яка стала можливою, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором надання послуг охорони № 20/06/14 від 20.06.2014.

23.12.2014 відповідач направив заявнику лист-відповідь про те, що підстави для відшкодування збитків відсутні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що неправомірними діями відповідача, що полягали у неналежному виконанні умов договору надання послуг охорони № 20/06/14 від 20.06.2014 року, йому завдано прямих збитків на суму 252 895, 06 грн.

Відповідно до ст. 22 ЦК України під збитками розуміються витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Необхідними умовами для стягнення збитків є: 1) підтверджена належними доказами наявність певного розміру шкоди; 2) підтверджена належними доказами протиправна поведінка заподіювача шкоди; 3) засвідчений належними доказами факт того, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача шкоди є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки; 4) докази, що засвідчують наявність ознак вини заподіювача шкоди.

Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Таким чином, предметом доказування у справі про стягнення збитків є наявність усіх складових елементів правопорушення.

Колегія суддів погоджується з судами попередніх інстанцій, що в матеріалах справи відсутні докази які б засвідчували наявність необхідних передумов для нарахування та стягнення збитків у розмірі 252 895,06 грн.

Згідно положень ст. 8 Закону України "Про охоронну діяльність " суб'єкт охоронної діяльності надає послуги з охорони на підставі договору, укладеного із замовником у письмовій формі відповідно до законодавства. У договорах про надання послуг з охорони майна та фізичних осіб відповідно до положень Цивільного кодексу України визначаються умови відшкодування суб'єктом охоронної діяльності шкоди, заподіяної через неналежне виконання ним своїх зобов'язань. Замовник послуг з охорони майна зобов'язаний надати суб'єкту охоронної діяльності для ознайомлення оригінали документів або завірені в установленому порядку їх копії, що підтверджують його право володіння чи користування майном на законних підставах, охорона якого є предметом договору, а також правомірність знаходження такого майна, транспортного засобу чи особи у визначеному місці охорони.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 978 ЦК України, за договором охорони охоронець, який є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов'язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Судами встановлено, що відповідно до п. 6.2 договору про надання послуг охорони відповідач зобов'язався нести майнову відповідальність за збитки, спричинені Замовнику внаслідок доведеного неналежного виконання своїх зобов'язань за договором, в тому числі за збитки спричиненні приміщенню, де знаходяться пости охорони та майну Замовника, що знаходяться у цих приміщеннях. Факт розміщення на території охоронюваного об'єкта 34 телевізорів SAMSUNG UE48H5000AKXUA загальною вартістю 252 895,06 грн. відповідачем не визнається.

Частиною 1 ст. 950 ЦК України передбачено, що за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Колегія суддів погоджується з господарськими судами, що позивач повинен був довести суду факт завезення на охоронюваний відповідачем об'єкт майна - 34 телевізорів SAMSUNG UE48H5000AKXUA, вартість яких складає предмет спору, та факт передачі на зберігання даного майна відповідачу. Всі документи, які б підтверджували факт розміщення 34 телевізорів у приміщеннях, що перебували під охороною відповідача складались і підписувались без участі його уповноваженого представника.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про те, що розміщення спірного майна у приміщеннях, що перебували під охороною відповідача є недоведеним, носить характер припущення, а тому не є належними та допустимими доказами, в той час як відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного господарського суду та не впливають на них, а тому підстави для її задоволення і скасування постанови Одеського апеляційного господарського суду від 24.11.2015 року, прийнятої з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального законодавства, відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тєфія" залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 24.11.2015 року у справі № 916/2078/15 - без змін.

ГоловуючийК. Круглікова
Судді:Д. Кривда
О. Мамонтова