ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016р. Справа№ 914/4448/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ

до відповідача: Міського комунального підприємства «Жидачівтеплокомуненерго», м.Жидачів Львівської області

про стягнення 42278,02грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю

від відповідача: ОСОБА_2 представник за довіреністю

Суть спору: позов заявлено Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ до Міського комунального підприємства «Жидачівтеплокомуненерго», м.Жидачів Львівської області про стягнення 42278,02грн., з яких 12306,61грн. пені, 20472,89грн. штрафу, 4932,45грн. 3% річних та 4566,07грн. індексу інфляції.

Ухвалою суду від 30.12.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.01.2016р. В судовому засіданні 20.01.2016р. оголошено перерву до 17.02.2016р.

Представникам сторін розяснено права, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Представник позивача в судове засідання 17.02.2016р. зявився, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Ствердив зокрема, що на виконання укладеного між позивачем та відповідачем МКП «Жидачівтеплокомуненерго» в вересні 2012 року договору, останньому протягом жовтня-грудня 2012 року поставлено природний газ на суму 360729,10грн., який повністю оплачено ним з порушенням встановлених договором строків. Зазначене зумовило нарахування пені, штрафу, 3% річних та індексу інфляції, й звернення до суду із позовною заявою про стягнення відповідних сум. Просив позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання 17.02.2016р. зявився, проти позову заперечив з підстав, зазначених у поданому раніше відзиві (вх.№1708/16 від 16.01.2016р.). Ствердив, зокрема, що розрахунки за спожитий природний газ за вказаний період проводились шляхом проведення взаєморозрахунків за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України на підставі спільних протокольних рішень. Відповідач вважає, що оскільки підписавши вказані протокольні рішення позивач погодився на зміну умов, порядку та відповідальності з оплати за поставлений природний газ протягом зазначеного періоду, а МКП «Жидачівтеплокомуненерго» у визначені строки проведено оплату, відтак, підстави для задоволення позову відсутні. У задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у звязку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено таке.

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець за договором, позивач по справі) та Міським комунальним підприємством «Жидачівтеплокомуненерго» (покупець за договором, відповідач по справі) укладено договір №12/770-ТЕ-21 купівлі-продажу природного газу від 02.09.2012р., за яким продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом УКТ ЗЕД 277 21 00 00, а покупець прийняти та оплатити цей природній газ (надалі газ), на умовах цього договору (п.1.1).

Відповідно до п.3.3 договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Договором, а саме п.6.1, встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» поставлено МКП «Жидачівтеплокомуненерго» природного газу за період з жовтня по грудень 2012 року на суму 360729,10грн., що підтверджується підписаними повноважними представниками сторін та скріпленими їх печатками актами приймання-передачі природного газу за вказаний період.

Позивач стверджує, що внаслідок неналежного виконання МКП «Жидачівтеплокомуненерго» договору та порушення встановленого ним порядку оплати за отриманий газ в частині строків виконання відповідного зобовязання, ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» нараховано відповідачу 12306,61грн. пені, 20472,89грн. штрафу, 4932,45грн. 3% річних та 4566,07грн. індексу інфляції. Із позовом про стягнення зазначених сум позивач і звернувся до суду.

При вирішенні спору суд виходив з такого.

Згідно ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори та інші правочини.

Як передбачено ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Правова норма ч.1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобовязання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобовязаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст.230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У п.7.2 договору встановлено, що у разі невиконання покупцем п.6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано. Згідно зі ст.ст.1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з умов договору, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (п.6.1).

Із матеріалів справи вбачається, що отриманий у жовтні та листопаді 2012 року природний газ покупцем повністю оплачено лише 25.01.2013р., в той час як газ, отриманий в грудні 2012 року повністю оплачено лише 02.04.2014р.

Водночас, у відзиві (вх.№1708/16 від 16.01.2016р.) відповідач зазначив, що розрахунки за спожитий природний газ протягом жовтня-грудня 2012 року на суму 360729,10грн. проводились шляхом проведення взаєморозрахунків за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 «Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій», п.24 ст.14 і п.2 ст.16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету №68 від 17.01.2013р.. №277 від 13.02.2014р. та договору №162/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст. 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік») від 13.02.2014р., якими встановлено інші (нові) строки та умови оплати за природний газ поставлений протягом жовтня-грудня 2012 року та відповідальність за недотримання їх умов. Оскільки, МКП «Жидачівтеплокомуненерго» не порушувало строків проведення розрахунків за спожитий природний газ протягом жовтня-грудня 2012 року, передбачених спільними протокольними рішеннями та договором про організацію взаєморозрахунків, тому штрафні санкції за несвоєчасну оплату за поставлений природний газ протягом вказаного періоду, нараховані відповідно до договору від 02.09.2012р. відповідач вважає необґрунтованими та безпідставними.

Суд звертає увагу на те, що між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області (Сторона №1), Департаментом фінансів Львівської облдержадміністрації (Сторона №2), Міським комунальним підприємством «Жидачівтеплокомуненерго» (Сторона №3) та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (Остання сторона) з метою погашення взаємної заборгованості укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету №68 від 17.01.2013р. Предметом цього спільного протокольного рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 11.01.2005р. №20 «Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевими бюджетами на надання пільг, субсидій та компенсацій» (зі змінами) (п.1). Цим протокольним рішенням сторони погодили перелік підприємств (установ, організацій), що беруть участь у проведенні взаєморозрахунку, та послідовність виконання сторонами спільного протокольного рішення (п.2.1). Зокрема, п.2.5 вказаного протокольного рішення встановлено, що сторона №3 перераховує на рахунок сторони останньої кошти в сумі 245307,59грн, у т. ч. ПДВ 40884,60 грн., за природний газ 2012 року згідно з договором від 02.09.2012р. №12/770-ТЕ-21 з таким записом у графі «призначення платежу»: Постанова Кабінету міністрів України від 11.01.2005 №20, за природний газ 2012 року, договір від 02.09.2012р. №12/770-ТЕ-21 (дата і номер Спільного протокольного рішення), у т. ч. ПДВ 40884,60грн.

До матеріалів справи долучено копію платіжного доручення №15 від 25.01.2013р. на суму 245307,59грн. із вищезазначеним призначенням платежу, що підтверджує виконання МКП «Жидачівтеплокомуненерго» зобовязань із оплати за газ, спожитий у жовтні, листопаді та частково у грудні 2012 року на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Також між цими ж сторонами та з аналогічною метою укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету №277 від 13.02.2014р., предметом якого так само є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 11.01.2005р. №20 «Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевими бюджетами на надання пільг, субсидій та компенсацій» (зі змінами) (п.1). Цим протокольним рішенням сторони погодили перелік підприємств (установ, організацій), що беруть участь у проведенні взаєморозрахунку, та послідовність виконання сторонами спільного протокольного рішення (п.2.1). Так, п.2.5 вказаного протокольного рішення визначено, що сторона №3 перераховує на рахунок сторони останньої кошти в сумі 14921,51грн., у т.ч. ПДВ 2486,92 грн., за природний газ 2012 року згідно з договором від 02.09.2012р. №12/770-ТЕ-21 з таким записом у графі «призначення платежу»: Постанова Кабінету міністрів України від 11.01.2005 №20, за природний газ 2012 року, договір від 02.09.2012р. №12/770-ТЕ-21, у т.ч. ПДВ 2486,92грн.

До матеріалів справи долучено копію платіжного доручення №35 від 21.02.2013р. на суму 14921,51грн. із вищезазначеним призначенням платежу, в тому числі із посиланням на вищенаведене спільне протокольне рішення, що підтверджує часткове виконання МКП «Жидачівтеплокомуненерго» зобовязань із оплати за газ, спожитий у грудні 2012 року на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Окрім цього, між Територіальним органом Казначейства в Львівській області (Сторона перша), Департаментом фінансів Львівської облдержадміністрації (Сторона друга), Фінансовим управлінням Жидачівсько райдержадміністрації (Сторона третя), Міським комунальним підприємством «Жидачівтеплокомуненерго» (Сторона четверта) та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (Остання сторона) укладено договір №162/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік») від 13.02.2014р. Предметом цього договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014р. № 30 (п.1). Цим договором сторони погодили перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами договору (п.2). Зокрема, п.7 договору встановлено, що сторона четверта перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумі 100500,00 гривень, у тому числі податок на додану вартість 16750,00 гривень, для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2012 рік згідно з договором від 02 вересня 2012р. № 12/770-ТЕ-21.

До матеріалів справи також долучено копію платіжного доручення №74 від 02.04.2014р. на суму 100500,00грн. із призначенням платежу: «п.24 ст.14 та п.2 ст.16 ЗУ «Про ДБ України на 2014 рік», договір про організацію взаєморозрахунків №162/30 від 13.02.2014р., погашення заборгованості за спожитий природній газ за 2012 р. згідно договору про газопостачання №12/770-ТЕ-21 від 02.09.2012р. в т.ч. ПДВ 16750,00грн.», що підтверджує повне виконання МКП «Жидачівтеплокомуненерго» зобовязань із оплати за газ, спожитий у грудні 2012 року на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Суд також звертає увагу на те, що зазначеними спільними протокольними рішеннями та договором сторони погодили інший порядок проведення розрахунків за природний газ, поставлений згідно у жовтні-грудні 2012 року на підставі договору №12/770-ТЕ-21 купівлі-продажу природного газу від 02.09.2012р., а також визначили відповідальність за порушення його умов.

Відтак, відсутні підстави для стягнення пені відповідно до договору купівлі-продажу природного газу та стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до ст.625 ЦК України, оскільки уклавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання та договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу. Тому для застосування санкцій, передбачених договором поставки природного газу, та наслідків за порушення грошового зобовязання, передбачених ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених протокольних рішень та договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до п.15 договору про організацію взаєморозрахунків, сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що МКП «Жидачівтеплокомуненерго» повністю та належним чином виконало зобовязання із оплати за отриманий у жовтні-грудні 2012 року природний газ на підставі договору №12/770-ТЕ-21 купівлі-продажу природного газу від 02.09.2012р., відтак підстави для застосування відповідальності за порушення грошового зобовязання відсутні, оскільки МКП «Жидачівтеплокомуненерго» вжило усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання грошового зобов'язання в частині погашення заборгованості перед ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за спожитий у відповідності до договору впродовж 2012 року природний газ, яка виникла, серед іншого, внаслідок невідповідності фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, та з огляду на особливості здійснення господарської діяльності у сфері теплопостачання та законодавчо обумовлену специфіку взаємовідносин між суб'єктами, що здійснюють господарську діяльність у цій сфері.

Такої правової позиції притримується також і Верховний Суд України, зокрема у постановах від 11.11.2015р. у справі №927/1733/14 та від 01.07.2015р. у справі №924/1230/14 зазначено, що уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до основного договору, та відмовились від застосування штрафних та інших фінансових санкцій за основним договором.

Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 22.02.2016р.

Суддя Щигельська О.І.