У Х В А Л А

17.02.2016Справа № 910/11353/14

За заявою Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про визнання наказу господарського суду міста Києва № 910/11353/14 від 04.11.14 таким, що не підлягає виконанню

за позовом Харківського заводу "Продтовари" у формі товариства з обмеженою відповідальністю

до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України",

про стягнення 34 796,97 грн.

суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача не з'явились
від відповідача (заявника) Тютюнник С.В. - представник за довіреністю № 45/16 від 09.06.15
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Харківський завод "Продтовари" у формі товариства з обмеженою відповідальністю звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 32 369,27грн. попередньої оплати за товар, що не був поставлений, та 2 427,70 грн. 3 % річних, а всього 34 796,97 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва № 910/11353/14 від 21.08.14 позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на користь Харківського заводу "Продтовари" у формі товариства з обмеженою відповідальністю 32 369 грн. 27 коп. попередньої оплати за непоставлений товар; 533 грн. 52 коп. витрат, пов'язаних з явкою представника позивача у судове засідання, та 1 699 грн. 53 коп. судового збору.

На виконання рішення Господарського суду м. Києва № 910/11353/14 від 21.08.14 було видано наказ № 910/11353/14 від 04.11.14.

09.02.2016 боржник звернувся до господарського суду із заявою про визнання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/11353/14 від 04.11.2014 таким, що не підлягає виконанню.

За розпорядженням керівника апарату суду від 09.02.2016 було проведено повторний автоматичний розподіл справи, відповідно до вимог ст. 2-1 ГПК України матеріали справи № 910/11353/14 передано судді Пукшин Л.Г. для подальшого розгляду заяви про визнання наказу господарського суду міста Києва № 910/11353/14 від 04.11.2014 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.02.2016 суд прийняв заяву Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до свого провадження та призначив до розгляду у судовому засіданні 17.02.2016.

У судове засідання, призначене на 17.02.2016, з'явився представник відповідача (заявник), який підтримав заяву про визнання наказу Господарського суду міста Києва № 910/11353/14 від 04.11.2014 таким, що не підлягає виконанню та надав пояснення по суті.

Зокрема, відповідач зазначив, що обов'язок Дочірньої компанії "Газ України" щодо виконання рішення Господарського суду м. Києва від 21.08.2014 у справі № 910/11353/14 відсутній повністю у зв'язку його припиненням в добровільному порядку.

Представник стягувача в судове засідання не з'явився, письмових пояснень по суті заяви не надав, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

З огляду на неявку стягувача господарський суд зазначає, що відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Разом з цим, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

До того ж, відповідно до ч.3 ст.117 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача і боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Розглянувши подану заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для їх розгляду, господарський суд міста Києва вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Підставами для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню ст. 117 ГПК України визначає:

- якщо його було видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою;

- з інших підстав.

Відповідно до п. 3.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" ст. 117 ГПК України містить перелік підстав визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, зокрема, якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

У якості підстави для визнання наказу такими, що не підлягає виконанню, заявник посилається на те, що відповідно до платіжних доручень № 4137 та № 4138 від 12.10.2015 Дочірнє підприємство "Газ України" добровільно виконало наказ Господарського суду м. Києва № 910/11353/14 від 04.11.2014, а саме сплатило кошти у розмірі 34 602,32 грн.

На підставі викладеного, боржник стверджує, що наказ Господарського суду м. Києва № 910/11353/14 від 04.11.2014 відповідно до ст. 117 ГПК України вважається таким, що не підлягає виконанню.

Згідно із ч. 4 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст.1 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Як свідчать матеріали справи, 10.02.2015 Відділом державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46400378.

У пункті 2 даної постанови державний виконавець вказав боржнику добровільно виконати рішення: у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

З матеріалів заяви вбачається, що платіжними дорученнями № 4137 та № 4138 Дочірнє підприємство "Газ України" сплатило на рахунок Харківського заводу "Продтовари" у формі товариства з обмеженою відповідальністю 34 602,32 грн. 12.10.2015, тобто після спливу строку для добровільного виконання.

В той же час, суд звертає увагу заявника, що у разі повного погашення заборгованості виконавче провадження підлягає завершенню на підставі п. 8 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи викладене, суд не встановив підстав, передбачених ст. 117 ГПК України, для визнання наказу господарського суду міста Києва від 04.11.2014 року у справі № 910/11353/14 таким, що не підлягає виконанню, а отже, відмовляє в задоволенні заяви.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про визнання наказу від 04.11.2014 року у справі № 910/11353/14 таким, що не підлягає виконанню.

Суддя Пукшин Л.Г.