ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 лютого 2016 р. Справа № 903/1324/15
за позовом спільного міжгосподарського підприємства по агропромисловому будівництву Любешівагробуд, смт. Любешів

до товариства з обмеженою відповідальністю Західтехнобуд, с. Несвіч, Луцького району

про стягнення 89238,92 грн.,

Суддя Якушева І.О.,

при секретарі судового засідання Хомич О.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 голова (протокол №1 від 19.12.2012р.), ОСОБА_2 (дов. б/н від 01.11.2015р.),

від відповідача: н/з

В судовому засіданні 17.02.2016р. оголошувалась перерва.

Суть спору: позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача 91967,05 грн., з них: 64702,49 грн. заборгованості за виконані роботи, 1707,08 грн. процентів річних, 25557,48 грн. збитків, завданих інфляцією.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на невиконання відповідачем умов договору щодо повного та своєчасного розрахунку за виконані ремонтні роботи.

Ухвалою суду від 23.12.2015р. було порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.01.2016р., зобовязано позивача подати суду належним чином завірену копію договору будівельного підряду; у випадку неподачі письмові пояснення щодо неподачі; письмові пояснення щодо строку оплати будівельних робіт; зобов'язано відповідача подати обґрунтовані письмові пояснення на заявлений позов, докази на їх підтвердження; довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

05.01.2016р. директор ТзОВ Західтехнобуд через канцелярію суду подав заяву від 31.12.2015р., в якій просив відкласти розгляд справи на іншу дату і повідомити про це сторони, оскільки буде знаходитись у відпустці за межами Волинської області.

11.01.2016р. на адресу суду від позивача надійшли письмові пояснення від 06.01.2016р.

В судове засідання 11.01.2016р. позивач та відповідач уповноважених представників не направили.

З метою повного та обєктивного з'ясування фактичних обставин справи, судом клопотання відповідача було задоволено, ухвалою суду від 11.01.2016р. розгляд справи відкладено на 03.02.2016р., зобовязано позивача подати суду письмові пояснення щодо неподачі належним чином завіреної копії договору будівельного підряду; письмові пояснення щодо строку оплати будівельних робіт; зобовязати відповідача подати суду обґрунтовані письмові пояснення на заявлений позов, докази на їх підтвердження; довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

В судовому засіданні 03.02.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.02.2016р. позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у запереченнях на позов б/н від 02.02.2016р., поданих в судовому засіданні.

У звязку із необхідністю витребування додаткових пояснень та доказів ухвалою суду від03.02.2016р. розгляд справи було відкладено на 17.02.2016р., зобов'язано позивача подати суду письмові пояснення по справі з врахуванням заперечень відповідача на позов від 02.02.2016р.; докази оплати відповідачем заборгованості на суму 35000 грн.; письмові пояснення, в яких зазначити конкретні періоди нарахування процентів річних; письмові пояснення щодо обставин підписання акту приймання виконаних робіт за січень 2015р. (місце підписання, ким підписувався зі сторони замовника, зі сторони підрядника); зобовязано відповідача подати суду письмові пояснення щодо фактичного виконання відповідачем тих робіт, перелік яких зазначений в акті приймання виконаних робіт за січень 2015р.

17.02.2016р. позивач на виконання вимог ухвали суду від 03.02.2016р. через канцелярію суду подав письмові пояснення щодо періодів нарахування процентів річних від 12.02.2016р., пояснення з врахуванням заперечень відповідача від 12.02.2016р.

В судовому засіданні 17.02.2016р. представники позивача звернулися до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог від 17.02.2016р., в якій просили стягнути з відповідача 89238,92 грн., з них: 64702,49 грн. заборгованості за виконані роботи, 1696,45 грн. процентів річних за період з 16.01.2015 по 30.11.2015р., 22839,98 грн. збитків, завданих інфляцією.

Зменшення розміру позовних вимог до прийняття рішення по справі - процесуальне право позивача, передбачене ст.22 ГПК України.

А тому судом було прийнято до розгляду заяву представника позивача, а відтак має місце нова ціна позову, з якої й вирішується спір.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

в с т а н о в и в:

між позивачем - спільним міжгосподарським підприємством по агропромисловому будівництву Любешівагробуд як підрядником та відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю Західтехнобуд як замовником було досягнуто усної домовленості про виконання підрядних робіт, за якою підрядник зобовязався виконати за завданням замовника будівельні роботи з капітального ремонту котельні школи в с. Велика Глуша, Любешівського району, Волинської області, а замовник зобов'язався прийняти ці роботи та здійснити їх оплату у визначеному законом порядку.

На виконання домовленості позивач виконав свої зобов'язання, а відповідач прийняв без зауважень виконані позивачем на обєкті роботи, що підтверджується копією акту приймання виконаних будівельних робіт б/н, підписаного представниками сторін 15.01.2015р., скріпленого печатками (а.с. 8-10).

Згідно з копіями акту приймання виконаних будівельних робіт б/н від 15.01.2015р., довідки про вартість від 15.01.2015р. (а.с. 11) вартість виконаних позивачем будівельних робіт становить 99 702,49 грн.

Вартість робіт на суму 35000 грн. була оплачена відповідачем.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за виконані на підставі договору підряду, укладеного в усній формі, становить 64702,49 (99702,49 - 35000) грн.

На час розгляду справи відповідач не подав суду доказів, які б спростовували цю заборгованість, або доказів її оплати.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України зобов'язання виникає з угод, що не суперечать закону, а також внаслідок вчинення господарських дій на користь другої сторони.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як визначено в ч.1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Таким чином, між позивачем як підрядником та відповідачем як замовником в усній формі було укладено договір будівельного підряду, відповідно до якого підрядник зобовязався виконати за завданням замовника будівельні роботи з капітального ремонту котельні школи в с. Велика Глуша, Любешівського району, Волинської області, а замовник зобов'язався прийняти ці роботи та здійснити їх оплату у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Оскільки між сторонами було досягнуто усної домовленості про виконання підрядних робіт, строку оплати робіт встановлено не було.

Як розяснив Пленум Вищого господарського суду України в п.1.7. постанови від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Оскільки сторонами у справі не було укладено письмового договору і не було визначено строку оплати робіт, то замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи, як визначено ч.1 ст. 854 Цивільного кодексу України.

У відповідності із ч.1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Пунктами 91, 96, 99 Загальних умов укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №668 від 01.08.2005р., передбачено, що передача виконаних робіт (об'єкта будівництва) підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом про виконані роботи.

Підписання акта приймання-передачі є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів замовник зобов'язаний оплатити виконані роботи.

З огляду на наведені приписи законодавства, підписавши 15.01.2015 року акт приймання, у відповідача з 16.01.2015р. виник обовязок оплатити позивачу залишок заборгованості за виконані будівельні роботи з капітального ремонту котельні школи в с. Велика Глуша, Любешівського району в розмірі 64702,49 грн.

Відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача 64702,49 грн. заборгованості підлягає до задоволення.

В процесі судового розгляду відповідач заперечував факт підписання належною особою акту приймання виконаних будівельних робіт б/н від 15.01.2015р., стверджував, що його підписано не директором ТзОВ «Західтехнобуд» ОСОБА_3, а відтак акт не може бути належним доказом у справі.

Судом було витребувано, оглянуто і приєднано до матеріалів справи оригінал акту приймання виконаних будівельних робіт б/н від 15.01.2015р.

Оглядом оригіналу акту приймання виконаних будівельних робіт б/н від 15.01.2015р. встановлено, що він містить підписи як зі сторони підрядника, так і замовника, скріплений печатками обох сторін.

Форма акту складена таким чином, що в рядку «Замовник» відсутній такий реквізит як посадове становище особи, яка його підписує, і її прізвище.

Норм права, які б передбачали підписання актів приймання тільки керівниками підприємств, відповідач не навів.

Тому твердження відповідача про підписання акту неуповноваженою особою не є переконливим.

Разом з цим, позивач стверджував, що акт підписано директором замовника.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Жодних доказів, які б підтверджували доводи відповідача про те, що підпис на акті приймання від 15.01.2015р. не належить директору замовника, відповідач суду не подав, клопотань про призначення судової почеркознавчої експертизи не заявляв.

Окрім цього, на акті міститься печатка відповідача.

Скріпивши акт приймання від 15.01.2015р. своєю печаткою, відповідач визнав і схвалив дії особи, яка його підписала.

Доказів на підтвердження того, що станом на час підписання акту, печатка була втрачена або викрадена, відповідач суду не подав.

За таких обставин суд дійшов висновку про належність акту приймання виконаних будівельних робіт від 15.01.2015р. як доказу виконання робіт позивачем.

У відповідності із ст.ст. 610, 611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи зменшення позивачем 17.02.2016р. розміру позовних вимог, позивач просив також стягнути з відповідача 1696,45 грн. процентів річних за період з 16.01.2015 по 30.11.2015р., 22839,98 грн. збитків, завданих інфляцією, за період лютий 2015 жовтень 2015 року.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи допущене відповідачем прострочення платежу, з нього на підставі ст.625 Цивільного кодексу України слід стягнути 1696,45 грн. процентів річних за період з 16.01.2015р. по 30.11.2015р., 22839,98 грн. збитків, завданих інфляцією, за період лютий 2015 жовтень 2015 року.

Звертаючись з позовом до господарського суду, позивачем було сплачено 1379 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.477471372.1 від 17.12.2015р.

У звязку із задоволенням позову на відповідача відповідно до ст. ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України покладаються судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1338,58 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог.

Оскільки в заяві про зменшення розміру позовних вимог від 17.02.2016р. представник позивача просив повернути різницю сплаченого судового збору у зв'язку із зменшенням розміру позовних вимог, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 40,42 грн. (1379 1338,58) судового збору.

Керуючись ст.ст. 11, 205, 526, 599, 610, 611, 612, 625, 627, 638, 837, 854, 875 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 181, 193 Господарського кодексу України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути із ТзОВ Західтехнобуд (45625, Волинська область, Луцький район, с. Несвіч, ) на користь СМП по агропромисловому будівництву Любешівагробуд (44200, Волинська область, смт. Любешів, вул. Червоноармійська, 52, ) 64702 грн. 49 коп. заборгованості, 1696 грн. 45 коп. процентів річних, 22839 грн. 98 коп. збитків, завданих інфляцією; 1338 грн. 58 коп. витрат, повязаних з оплатою судового збору.

3. ГУ ДКСУ у Волинській області повернути СМП по агропромисловому будівництву Любешівагробуд (44200, Волинська область, смт. Любешів, вул. Червоноармійська, 52, ) з державного бюджету (отримувач коштів: УДКСУ у м. Луцьку, код отримувача: 38009628, рахунок отримувача: 3002, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Волинській області) 40 грн. 42 коп. судового збору, сплаченого квитанцією №0.0.477471372.1 від 17.12.2015р. (зазначена квитанція знаходиться в матеріалах справи №903/1324/15).

У відповідності із ст.85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст.84 цього Кодексу.

Повне рішення складено: 22.02.2015р.

Суддя І. О. Якушева