КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р. Справа№ 910/19437/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від позивача: Григоренко А.Є. - за дов., Олексюк Н.Ю. - за дов.

від відповідача: Дорошенко О.С. - за дов.

від третьої особи: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Київської міської ради

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2015

у справі №910/19437/15 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Ві Ті Інвестментс»

до Київської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Київське комунальне об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд»

про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ай Ві Ті Інвестментс» (далі, позивач) звернулось я до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (далі, відповідач або КМР), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Київське комунальне об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» (далі, третя особа), про визнання протиправними дій Київської міської ради щодо прийняття 16.12.2014 рішення №720/720 «Про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між Київської міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ай Ві Ті Інвестментс» від 22.07.2008 №66-6-00480 та №66-6-00481 на підставі рішення Київської міської ради від 26.07.2007 №70/1904»; визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради від 16.12.2014 №720/720 «Про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між Київської міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ай Ві Ті Інвестментс» від 22.07.2008 № 66-6-00480 та № 66-6-00481 на підставі рішення Київської міської ради від 26.07.2007 № 70/1904.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням від 16.12.2014 №720/720 Київська міська рада порушила права позивача, як орендаря, оскільки договір оренди землі достроково може бути розірваний лише за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків за договором. Однак, приймаючи вказане рішення, відповідач не врахував, що позивач використовував та використовує спірну земельну ділянку за цільовим призначенням, здійснював та здійснює комплекс дій з метою забудови земельної ділянки, належним чином сплачує орендну плату, у зв'язку з чим спірне рішення КМР підлягає скасуванню як незаконне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 у справі №910/19437/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Ві Ті Інвестментс» задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Київської міської ради щодо прийняття 16.12.2014 рішення №720/720 «Про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ай Ві Ті Інвестментс» від 22.07.2008 №66-6-00480 та №66-6-00481 на підставі рішення Київської міської ради від 26.07.2007 №70/1904.

Визнано незаконним та скасовано рішення Київської міської ради від 16.12.2014 №720/720 «Про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ай Ві Ті Інвестментс» від 22.07.2008 №66-6-00480 та №66-6-00481 на підставі рішення Київської міської ради від 26.07.2007 №70/1904.

Присуджено до стягнення з Київської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Ві Ті Інвестментс» 2 436,00 грн. витрат на сплату судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем порушено вимоги чинного законодавства щодо розірвання договорів оренди земельних ділянок.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Київська міська рада звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 у справі №910/19437/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення судом першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

За твердженнями скаржника судом першої інстанції не було взято до уваги тієї обставини, що ТОВ «Ай Ві Ті Інвестментс» не виконано умов пунктів 8.4. договорів оренди, а саме: не завершено забудови земельних ділянок в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, тобто не пізніше ніж через три роки з моменту державної реєстрації договорів. Відсутність проведення будь-яких будівельних робіт на об'єкті свідчить про невиконання позивачем умов договорів щодо використання землі за цільовим призначенням.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Київської міської ради було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Лобань О.І., судді: Майданевич А.Г., Федорчук Р.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2015 (головуючий суддя Лобань О.І., судді: Майданевич А.Г., Федорчук Р.В.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 02.12.2015.

Представник третьої особи у судове засідання 02.12.2015 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні 02.12.2015 представники позивача та відповідача подали клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 продовжено строк вирішення спору, розгляд справи відкладено на 11.01.2016.

06.01.2016 представник позивача, з метою доказування неправомірності оспорюваного рішення КМР, подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду копії постанов Верховного Суду України від 21.01.2015 у справі №910/16306/13 та від 01.04.2015 у справі №910/1753/14.

У зв'язку із перебуванням головуючого судді Лобаня О.І. на лікарняному, розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 11.01.2016 № 09-52/7/15 призначено повторний автоматичний розподіл справи.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Київської міської ради передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 апеляційну скаргу Київської міської ради прийнято до провадження у наступному складі колегії суддів: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.; розгляд справи призначено на 16.02.2016.

16.02.2016 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи у судове засідання, призначене на 16.02.2016, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення третьої особи про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника третьої особи.

Представники позивача у судовому засіданні проти доводів, викладених відповідачем у апеляційній скарзі, заперечували, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримував доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, у позові відмовити.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, Рішенням Київської міської ради «Про передачу земельних ділянок товариству з обмеженою відповідальністю «Ай Ві Ті Інвестментс» для будівництва, експлуатації та обслуговування офісно-торговельного центру з вбудованими приміщеннями громадського харчування на вул. Серафимовича у Дніпровському районі м. Києва» від 26.07.2007 №70/1904 (том 1, а.с. 26), вирішено, зокрема:

- затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок Товариству з обмеженою відповідальністю «Ай Ві Ті Інвестментс» для будівництва, експлуатації та обслуговування офісно-торговельного центру з вбудованими приміщеннями громадського харчування на вул. Серафимовича у Дніпровському районі м. Києва;

- передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Ай Ві Ті Інвестментс» земельні ділянки загальною площею 0,52 га (у тому числі в межах червоних ліній площею 0,05 га) для будівництва, експлуатації та обслуговування офісно-торговельного центру з вбудованими приміщеннями громадського харчування на вул. Серафимовича у Дніпровському районі м. Києва за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування, з них: Ділянку №1 площею 0,47 га - у довгострокову оренду на 15 років, ділянку №2 площею 0,05 га (у межах червоних ліній) - у короткострокову оренду на 5 років.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.06.2008 у справі № 17/252 (том 1, а.с. 27-32) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Ві Ті Інвестментс» до Київської міської ради, Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) про укладення договору оренди земельних ділянок, вирішено вважати укладеними, з дня набрання даним рішенням законної сили, договори оренди земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування офісно-торговельного центру з вбудованими приміщеннями громадського харчування на вул. Серафимовича у Дніпровському районі м. Києва між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ай Ві Ті Інвестментс» та Київською міською радою в редакції, які були підписані Товариством з обмеженою відповідальністю «Ай Ві Ті Інвестментс» та відповідають вимогам Закону України «Про оренду землі» та Типовому договору оренди землі, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 №220, а земельні ділянки такими, що передані, з моменту набрання чинності судовим рішенням на умовах, визначених цими договорами.

Зазначені договори оренди земельних ділянок зареєстровані Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблені записи у книзі записів державної реєстрації договорів від 22.07.2008 за № 66-6-00481 та за № 66-6-00480 (далі, Договори оренди).

Згідно пункту 3.1. Договору оренди земельної ділянки, який зареєстрований 22.07.2008 за № 66-6-00481, договір укладено на 15 років.

Згідно пункту 3.1. Договору оренди земельної ділянки, який зареєстрований 22.07.2008 за № 66-6-00480, договір укладено на 5 років.

Відповідно до пункту 2.1. Договорів оренди № 66-6-00481 та № 66-6-00480, об'єктами оренди відповідно до цих Договорів є земельні ділянки з наступними характеристиками: місце розташування - вул. Серафимовича у Дніпровському районі м. Києва; - розмір - 4696 кв. м. та 470 кв.м., у межах червоних ліній відповідно; цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування офісно-торговельного центру з вбудованими приміщеннями громадського харчування; кадастрові номери - :90:105:0035 та :90:105:0100 відповідно.

Пунктом 8.4 Договорів оренди передбачено, що орендар зобов'язаний, зокрема, завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженого в установленому порядку, але не пізніше, ніж через три роки з моменту державної реєстрації Договору.

Згідно з пунктами 11.4 - 11.6 Договорів оренди останні можуть бути розірвані за рішенням суду, в порядку, встановленому законом; в односторонньому порядку за ініціативою орендодавця, із звільненням орендодавця від відповідальності, згідно з Господарським кодексом України, в разі, коли орендар використовує земельну ділянку способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично (протягом півроку) не сплачує орендну плату, порушення строків завершення забудови земельної ділянки, встановлених п. 8.4 Договорів, здійснення без згоди орендодавця передачі або відчуження права користування земельною ділянкою третім особам. Договір може бути достроково розірваний у разі невиконання або неналежного виконання орендарем обов'язків, визначених у п.п. 5.1 та 8.4 Договорів оренди. Розірвання договорів не потребує укладення додаткових угод, договори вважаються розірваними з моменту прийняття орендодавцем відповідного рішення, якщо інше не встановлено рішенням.

Так, рішенням Київської міської ради від 16.12.2014 №720/720 «Про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між Київської міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ай Ві Ті Інвестментс» від 22.07.2008 №66-6-00480 та №66-6-00481 на підставі рішення Київської міської ради від 26.07.2007 №70/1904» (далі, рішення КМР №720/720) (том 1, а.с. 24-25) розірвано договори оренди земельних ділянок від 22.07.2008 №66-6-00480 та №66-6-00481 загальною площею 0,52 га, укладені між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ай Ві Ті Інвестментс» на підставі рішення Київської міської ради від 26.07.2007 №70/1904 у зв'язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Ай Ві Ті Інвестментс» пунктів 8.4. Договорів оренди та з урахуванням громадської позиції щодо неприпустимості будівництва в зеленій зоні; внесено зміни до Програми розвитку зеленої зони міста Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста, затверджених рішенням Київської міської ради від 19.07.2005 №806/3381, включивши до переліку озеленених територій загального користування м. Києва земельну ділянку площею 0,52 га на вул. Серафимовича Дніпровському районі м. Києва.

Звертаючись до суду із позовом, позивач зазначив, що рішення КМР №720/720 прийняте з порушенням норм чинного законодавства, а саме положень щодо розірвання договору у судовому порядку, у зв'язку з чим дії Київської міської ради щодо прийняття 16.12.2014 рішення №720/720 є протиправними, а вказане рішення є незаконним та підлягає скасуванню.

Заперечуючи проти задоволення позову, скаржник у апеляційній скарзі наголошує на тому, що позивачем було порушено умови пунктів 8.4. договорів оренди, а саме: не завершено забудови земельних ділянок в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, тобто не пізніше ніж через три роки з моменту державної реєстрації договору, що є підставою для одностороннього розірвання договорів, а тому рішення КМР №720/720 від 16.12.2014 є законним і не підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Ві Ті Інвестментс», а доводи скаржника не приймає до уваги враховуючи наступне.

Згідно з частиною 2 статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтями 526, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання по ньому має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (частина 1 статті 611 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до частини 3 статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.

Частиною 2 статті 25 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендар земельної ділянки зобов'язаний, зокрема, приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

Пунктами 8.4. Договорів оренди передбачено, що орендар, зокрема, зобов'язаний завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, але не пізніше, ніж через три роки з моменту державної реєстрації договорів.

Відповідно до пунктів 11.5. Договорів оренди договір може бути достроково розірваний у разі невиконання або неналежного виконання орендарем обов'язків, визначених у пунктах 5.1 та 8.4 Договорів.

У пункті 2.20. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» зазначено, що при вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України «Про оренду землі», у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з підстав, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Підставою припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням (пункт «а» частини 1 статті 143 Земельного кодексу України).

Згідно з пунктом 2.21. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» у разі встановлення порушень, передбачених статтею 143 Земельного кодексу України, зокрема, коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, визначеним умовами договору, та у спосіб, що суперечить екологічним вимогам, суди мають правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі статті 32 Закону України «Про оренду землі». Про невиконання відповідачем умов договору щодо використання землі за цільовим призначенням може свідчити, зокрема, відсутність проведення будь-яких будівельних робіт на об'єкті, що може підтверджуватися, наприклад, актом, складеним Державною архітектурно-будівельною інспекцією. Разом з тим, слід звернути увагу на те, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт використання землі не за цільовим призначенням, а не, наприклад, невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд.

Отже, підставою для розірвання договору є саме використання орендарем земельної ділянки не за цільовим призначенням, тобто з іншою метою, ніж та, що встановлена договором, а не той факт, що будівельні роботи не було розпочато.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 21.01.2015 у справі №910/16306/13 та від 01.04.2015 у справі №910/1753/14.

Відповідно до пункту 2.22. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», якщо підставою розірвання договору оренди землі визначається невиконання або несвоєчасне виконання орендарем передбаченого договором обов'язку щодо здачі об'єкта будівництва в експлуатацію у встановлений граничний строк, то господарським судам слід виходити з положень Законів України «Про основи містобудування» та «Про регулювання містобудівної діяльності» (набрав чинності з 12.03.2011) і відповідних обставин, які впливають або могли б вплинути на порушення строків будівництва та введення в експлуатацію об'єкта. У вирішенні таких спорів суди повинні з'ясовувати, у чому полягає шкода, завдана органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у зв'язку з зазначеною обставиною, та чим саме така обставина порушує чи обмежує права орендодавця, а тому чи буде це істотним порушенням умов договору оренди, що в подальшому може потягнути його розірвання. При цьому судами також повинні досліджуватися якісні характеристики об'єкта будівництва, обсяг будівництва, а також реальні строки здачі в експлуатацію об'єкта, що має визначатися проектом будівництва, який відповідно повинен бути предметом вивчення судом.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

У матеріалах справи відсутні будь-які вказівки, попередження позивача з питань використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, або акт перевірки дотримання позивачем вимог земельного законодавства. Крім того, в матеріалах справи відсутній акт про не проведення будівельних робіт на земельній ділянці, складений Державною архітектурно-будівельною інспекцією.

Відповідачем під час розгляду справи у суді не було надано суду доказів, які б свідчили, що орендар використовує земельні ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично (протягом півроку) не сплачує орендну плату, здійснює без згоди орендодавця відчуження права користування земельною ділянкою третім особам або іншим чином порушує умови договору, що є підставою для розірвання договорів в односторонньому порядку.

Крім того, колегія суддів зазначає, що заборгованість з орендної плати у позивача відсутня, що також не заперечується відповідачем.

Також, із матеріалів справи вбачається, що в порядку виконання взятих на себе зобов'язань щодо забудови земельних ділянок та погодження проекту будівництва ТОВ «Ай Ві Ті Інвестментс» отримало архітектурно-планувальне завдання (АПЗ) №08-0088 від 22.04.2008 та містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки для проектування та будівництва офісно-торговельного центру з вбудованими приміщеннями громадського харчування на вул. Серафимовича у Дніпровському районі м. Києва № 2008/0/009-11 від 25.02.2011.

Згідно умов містобудівних вимог та обмежень ТОВ «Ай Ві Ті Інвестментс» отримало, виконало та погодило проектні рішення за технічними умовами щодо інженерного забезпечення об'єкта, забезпечення пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту.

На замовлення позивача було розроблено Проект будівництва офісно-торговельного центру з вбудованими приміщеннями громадського харчування на вул. Серафимовича у Дніпровському районі м. Києва, який ТОВ «Ай Ві Ті Інвестментс» погодило з усіма зацікавленими державними відомствами та службами.

Після отримання позивачем відповідних погоджень проект пройшов процедуру розгляду та погодження в головному управлінні містобудування та архітектури КМДА, в результаті чого головне управління містобудування та архітектури погодило архітектурне рішення проекту та будівництва офісно-торговельного центру з вбудованими приміщеннями громадського харчування на вул. Серафимовича у Дніпровському районі м. Києва, що підтверджується листом-погодженням проектної документації на будівництво № 86119/0/15/15-11 від 05.08.2011 (том 1, а.с. 43).

Крім того, Проект будівництва офісно-торговельного центру з вбудованими приміщеннями громадського харчування на вул. Серафимовича у Дніпровському районі м. Києва отримав позитивний висновок Державного підприємства «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА» від 01.11.2011 №00-0863-11ЦБ (11-00422-10) (том 1, а.с. 60-64), в котрому вказано, що зазначена проектна документація розроблена з дотриманням вимог до міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, пожежної безпеки, енергозбереження та енергоефективності, відповідає архітектурним вимогам. Тривалість будівництва згідно з експертним звітом Державного підприємства «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА» становить 60 місяців. У свою чергу, приступити до виконання будівельних робіт з будівництва офісно-торгівельного центру можливо, з урахуванням складності об'єкта, лише з дати отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Питання законності виділення та користування земельними ділянками розглядалося Тимчасовою контрольною комісією по розгляду колективних звернень громадян по перевірці рішень Київської міської ради щодо надання земельних ділянок юридичним та фізичним особам під забудову та фактів порушення забудовниками діючого законодавства та жодних порушень з боку позивача виявлено не було (Протокол №07/09 від 02.03.2009) (том 1, а.с. 44).

Зважаючи на вказане, враховуючи той факт, що виготовлення проектно-кошторисної та дозвільної документації на будівництво офісно-торговельного центру на земельних ділянках вимагає тривалого часу та не залежить від волі позивача, в його діях відсутня вина у порушенні зобов'язання щодо строку забудови земельної ділянки.

З огляду на викладене, оцінюючи в сукупності наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що позивач довів суду, що порушення строків забудови земельної ділянки за договорами оренди сталося не з його вини, адже отримання дозвільної документації на забудову земельної ділянки не залежить від волі позивача, проте такі обставини впливають на строки забудови земельної ділянки, оскільки позивач не має права вчиняти дії по будівництву, не отримавши обумовленого законом обсягу погодження будівельної документації та відповідні погодження служб, на які законом покладено функції дотримання забудовниками вимог закону при будівництві об'єктів нерухомості.

Окрім того, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження завдання позивачем шкоди органу місцевого самоврядування у зв'язку з незабудовою земельної ділянки за договорами оренди.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем порушено вимоги чинного законодавства щодо розірвання договорів оренди земельних ділянок, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення Київської міської ради № 720/720 від 16.12.2014 прийнято з порушенням чинного законодавства України.

Згідно з частиною 1 статті 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до пункту 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», у порядку господарського судочинства вирішенню підлягають такі категорії спорів, засновані на положеннях статті 319 Цивільного кодексу України, глав 27, 29, 33, 34 Цивільного кодексу України та глави 15 Господарського кодексу України, розділів III-V Земельного кодексу України, зокрема, про визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування з питань передачі земельних ділянок у власність чи надання їх у користування, припинення права власності на земельні ділянки, вилучення цих ділянок з користування і про зобов'язання названих органів залежно від характеру спору виконати певні дії, як цього вимагають приписи чинного законодавства.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Ай Ві Ті Інвестментс» про визнання протиправними дії Київської міської ради щодо прийняття 16.12.2014 рішення № 720/720 «Про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між Київської міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ай Ві Ті Інвестментс» від 22.07.2008 № 66-6-00480 та № 66-6-00481 на підставі рішення Київської міської ради від 26.07.2007 № 70/1904» та визнання незаконним і скасування рішення Київської міської ради від 16.12.2014 № 720/720 «Про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між Київської міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ай Ві Ті Інвестментс» від 22.07.2008 № 66-6-00480 та № 66-6-00481 на підставі рішення Київської міської ради від 26.07.2007 №70/1904» є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Київської міської ради є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 у справі №910/19437/15 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 у справі №910/19437/15 залишити без змін.

Матеріали справи №910/19437/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко