донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

15.02.2016 справа №908/838/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівСтойка О.В. Колядко Т.М., Чернота Л.Ф.
за участю представників сторін від позивача від відповідача Рудич Г.В., за довіреністю; ОСОБА_5, за протоколом; ОСОБА_6, особисто;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Благодійного фонду "Єврейська громада Запорізької області", м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від22.10.2015 р. (підписано 27.10.2015 р.)
у справі№ 908/838/14 (головуючий суддя Кагітіна Л.П., судді Азізбекян Т.А., Алейникова Т.Г.)
за позовомБлагодійного фонду "Єврейська громада Запорізької області", м. Запоріжжя
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м. Запоріжжя
простягнення 124 510,00 грн.
В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року до господарського суду звернувся Благодійний фонд "Єврейська громада Запорізької області", м. Запоріжжя (Позивач) із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м. Запоріжжя (Відповідач) про стягнення 124 510,00 грн. грошових коштів на підставі ст.ст. 612, 1212 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 03.11.2014р. у справі №908/838/14 позов задоволено частково, стягнуто з ФОП ОСОБА_6 на користь Благодійного фонду "Єврейська громада Запорізької області" 16 250,00 грн. збитків та 325,00 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.01.2015р. у справі №908/838/14 рішення господарського суду Запорізької області від 03.11.2014р. у справі №908/838/14 в частині відмови у стягненні 108 260,00 грн. скасовано, позов в цій частині задоволено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_6 на користь Благодійного фонду "Єврейська громада Запорізької області" грошові кошти в розмірі 108 260,00грн., 2 165,20грн. судових витрат, 4 292,00грн. витрат за проведення судової технічної експертизи, 1 082,60грн. судових витрат за розгляд апеляційної скарги. В іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.07.2015 р. рішення господарського суду Запорізької області від 03.11.2014 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 р. у справі № 908/838/14 скасовано в частині заявлених позовних вимог про стягнення з ФОП ОСОБА_6 збитків на загальну суму 76 000,00 грн., в цій частині справу направлено на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 22.10.2015 р. у задоволенні позовних вимог про стягнення 76 000,00 грн. відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення 76 000,00 грн. в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України, а також є необґрунтованим.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на невиконання відповідачем умов Додаткових угод № 6, № 9 та № 10 до спірного Договору, а також на неукладення сторонами Додаткової угоди № 10.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в судовому засіданні вважав апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, а рішення суду - законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.05.2010 р. між сторонами був укладений Договір № 04-2010 на документальний супровід проекту (далі - Договір), за змістом п. 1.1 якого, предметом Договору є документальний супровід проекту об'єкта, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду/вул. Фрунзе.

Строк дії Договору складає шість місяців з моменту його підписання та передачі усіх необхідних документів (п. 1.2 Договору).

За умовами п.п. 3.2 - 3.4 Договору, моментом виконання відповідачем робіт за Договором, є дата підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт. Остаточна оплата послуг відповідача відбувається позивачем в день підписання акту прийому-передачі робіт. Початок робіт з моменту отримання передплати, яка складає 50% від вартості робіт.

Сторонами до Договору було підписано декілька Додаткових угод, зокрема, Додаткові угоди № 6 від 05.05.2011р., № 9 від 12.07.2011р. та № 10 від 26.07.2011р. (а.с. 16, 20, 106., т. 1).

Відповідно до Додаткової угоди № 6 від 05.05.2011 р. відповідач зобов'язався надати послуги з отримання акту вводу в експлуатацію по вул. Героїв Сталінграду/вул. Фрунзе, а позивач зобов'язався оплатити ці послуги. Вартість послуг складає 100 000,00 грн., з них 50 000,00 грн. відповідач отримує від позивача в якості передплати.

Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання та діє протягом 12 місяців.

Згідно Додаткової угоди № 9 від 12.07.2011 р. відповідач зобов'язався виконати послуги з заходів охорони праці, охорони навколишнього середовища, антисейсмічні заходи на об'єкті, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду/вул. Фрунзе, а позивач зобов'язався оплатити ці послуги в розмірі 15 000,00 грн.

Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання та діє протягом 12 місяців.

За змістом Додаткової угоди № 10 від 26.07.2011 р. відповідач зобов'язався виконати консультаційні послуги на об'єкті, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду/вул. Фрунзе, а позивач зобов'язався оплатити ці послуги в сумі 11 000,00 грн.

Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання та діє протягом 12 місяців.

Позивачем було перераховано відповідачу оплату на загальну суму 76 000,00грн.:

- за Додатковою угодою № 6 - в сумі 50 000,00 грн. згідно рахунку № кр-0000039 від 05.05.2011 р. (а.с. 17, т. 1);

- за Додатковою угодою № 9 - 15 000,00 грн. згідно рахунку № кр-0000046 від 12.07.2011 р. (а.с. 21, т. 1);

- за Додатковою угодою № 10 - 11 000,00 грн. згідно рахунку № кр-0000048 від 26.07.2011 р. (а.с. 28, т. 1).

Вказане підтверджується банківськими виписками, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 18, 22, 29, т. 1).

Предметом та підставою позовних вимог по Додаткових угодах № 6 та № 9 є збитки, спричинені невиконанням послуг у передбачений строк, а за Додатковою угодою № 10 позивач вимагав стягнути грошові кошти, як безпідставно отримані (помилково перераховані), оскільки фактично таку угоду не укладено - предмет угоди не є конкретизованим, з її змісту не вбачається про надання яких саме послуг домовились сторони (а.с. 79 т. 1).

Після надання відповідачем копії зазначеної Додаткової угоди № 10 позивач, підтримавши первісно заявлені вимоги, заявив про додаткове обґрунтування вимог щодо стягнення суми у розмірі 11 000,00 грн. у якості збитків, мотивуючи зазначене тим, що внаслідок перерахування суми в 11 000,00 грн. за зазначеною угодою та невиконання відповідачем своїх зобов'язань у визначений строк, позивач зазнав збитків на вказану суму (а.с. 6, т. 4). Проте в частині стягнення спірної суми , як безпідставно отриманої внаслідок неукладення даної угоди - позивач не відмовився, предмет позову не змінив.

Також у судовому засіданні апеляційної інстанції позивач утруднився обрати одну із заявлених позицій щодо обґрунтування позову в цій частині.

Постановою апеляційної інстанції від 19.01.2015р. по даній справі в частині, що залишилася в силі постановою Вищого господарського суду України від 08.07.2015р. (а.с. 53, 120, т. 3) встановлено, що позивач листом № 56/12-С від 06.12.2012р., який було направлено відповідачу, звертався до останнього з вимогою виконати роботи за Додатковими угодами № 4, № 6 та № 9 у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, а листом № 65/01-С від 18.01.2013р. - повернути грошові кошти, які сплачені за вказаними Додатковими угодами, оскільки їх виконання втратило для позивача інтерес та повернути грошові кошти, які помилково були перераховані відповідачеві за додатковими угодами, які сторонами так і не були укладені, в тому числі, і за угодою №10.

Отже, в зазначений строк роботи не виконані та послуги не надані, у зв'язку з чим позивачем, з посиланням на приписи ст.ст. 612, 2012 Цивільного кодексу України, була заявлена вимога про стягнення з відповідача 124 510,00 грн. грошових коштів, які були перераховані відповідачу у якості попередньої оплати за Додатковими угодами №№ 4, 6, 9, 10, 11, 13 та 14.

Зазначеною постановою апеляційної інстанції в частині, що залишилася без змін, визнано неукладеними угоди за № 10, 11, 13, 14; визнано такими, що не мають доказової сили акти прийому передачі виконаних робіт: від 01.03.2012р. до додаткової угоди № 11, від 03.10.2011р. (на суму 7 960,00 грн.), від 29.09.2011р. (на суму 10 000,00 грн.) до додаткової угоди № 13, від 14.10.2011р. до додаткової угоди № 14 та від 31.07.2011р. до додаткової угоди № 10 через наявність висновку судової технічної експертизи, результатів проведеного внутрішнього розслідування позивача, відмітки УМВС України в Запорізькій області щодо наявності дозволів на отримання певної кількості печаток на зворотньому боці свідоцтва про державну реєстрацію позивача.

Також рішенням господарського суду Запорізької області по справі 908/1984/13 від 05.08.2013 р., що залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.09.2013р. (а.с. 48, 56, т. 2) відповідачу відмовлено в задоволенні вимог про стягнення з позивача на користь відповідача решти оплати за Додатковою угодою № 6, оскільки оригіналу декларації про готовність молитовного будинку до експлуатації (акт вводу до експлуатації) хоча і був отриманий відповідачем, але не був переданий позивачу за актом прийому-передачі, тобто зобов'язання виконано не належно.

Разом з тим, вимоги позивача в частині стягнення збитків за неналежне виконання відповідачем свого зобов'язання за Додатковою угодою № 6 не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З огляду на положення статті 22 ЦК України, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Предметом укладення Додаткової угоди № 6 є послуги з отримання акту вводу в експлуатацію по вул. Героїв Сталінграду/вул. Фрунзе.

Метою укладення цієї угоди для позивача є здійснення процедури вводу в експлуатацію та реєстрації новоствореної будівлі в державних органах, для якого потребується проведення ряду дій.

Як вбачається з матеріалів справи та сторонами не оспорюється, такі дії були проведені саме відповідачем та бажаний результат для відповідача досягнутий, за змістом листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області № 7/8-3745-04 від 30.10.2014р., об'єкт введення в експлуатацію, який супроводжувався відповідачем за зазначеною адресою, зареєстрований 16.07.2011 року.

Отже доводи позивача щодо понесення втрат через неналежне виконання відповідачем свого зобов'язання за Додатковою угодою № 6 - не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційної інстанції. В даній частині висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову про стягнення 50 000,00 грн. за Додатковою угодою № 6 є обґрунтованим.

Судова колегія вважає безпідставним посилання позивача на встановлення фактів неналежного виконання зобов'язання судовими рішеннями по справі 908/1984/13, оскільки даними судовими рішеннями встановлений факт відсутності акту-прийому передачі та ненастання підстав до оплати решти частини вартості послуг за Додатковою угодою № 6, що пов'язані з моментом підписання такого акту. На вирішення питання щодо стягнення збитків встановлені судами обставини не впливають.

Щодо вимог про стягнення збитків за Додатковою угодою № 9, то судова колегія вважає висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимог в цій частині необґрунтованим за наступних підстав.

На підтвердження виконання послуг за Додатковою угодою № 9 від 12.07.2011 р. відповідачем до матеріалів справи надані протоколи ДЗ "Запорізька міська СЕС" проведення досліджень освітленості робочого місця на об'єкті: "Молитовний будинок у складі єврейського національно просвітницького центру по вул. Героїв Сталінграду, 27" № 914, № 916, № 918, № 920 від 27.09.2011 р., протоколи ДЗ "Запорізька міська СЕС" дослідження повітря житлових і громадських приміщень на об'єкті: "Молитовний будинок у складі єврейського національно просвітницького центру по вул. Героїв Сталінграду, 27" № 910, № 911, № 912 від 27.09.2011 р., протоколи ДЗ "Запорізька міська СЕС" проведення досліджень метеорологічних факторів на об'єкті: "Молитовний будинок у складі єврейського національно просвітницького центру по вул. Героїв Сталінграду, 27" № 913, № 915, № 917, № 919 від 27.09.2011 р. та протокол ДЗ "Запорізька обласна СЕС" радіологічного контролю в приміщеннях № 115 від 27.09.2011 р. на об'єкті: "Молитовний будинок у складі єврейського національно просвітницького центру по вул. Героїв Сталінграду, 27", а також Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 02/1177 від 04.10.2011 р., виданий ДЗ "Запорізька міська СЕС Запорізької області" МОЗ України, по об'єкту: "Молитовний будинок у складі єврейського національно просвітницького центру по вул. Героїв Сталінграду, 27" про його відповідність вимогам діючого санітарного законодавства України. Відповідно до наданих відповідачем пояснень, залучених до матеріалів справи, оригінали вище зазначених протоколів досліджень знаходяться у відповідних контролюючих органах.

На підставі зазначених доказів, суд першої інстанції, не зважаючи на те, що сторонами не був оформлений акт виконання відповідачем робіт і послуг, зобов'язання з виконання яких він прийняв на себе за умовами Додаткової угоди № 9 від 12.07.2011 р., дійшов висновку, що обумовлені цією додатковою угодою роботи і послуги відповідачем були виконані.

Виходячи зі змісту Додаткової угоди № 9 від 12.07.2011 р., відповідач зобов'язався виконати послуги з заходів охорони праці, охорони навколишнього середовища, антисейсмічні заходи на об'єкті, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду/вул. Фрунзе.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже висновок суду першої інстанції щодо доведеності виконання відповідачем зазначеної угоди № 9 через фактичне надання відповідних послуг не базується на матеріалах справи, надані відповідачем докази на виконання цієї угоди взагалі не мають відношення до її предмету, зазначений висновок базується лише на домислах, оскільки угода не містить посилання на певні документи, які має отримати відповідач або державні органи, до яких він мав звернутися в інтересах позивача.

Належних доказів на виконання зазначеної угоди в розумінні п. 3.2 Договору відповідачем не надано, позивачем факт надання таких послуг спростовується. В цій частині рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову про стягнення 15 000,00 грн. за Додатковою угодою № 9 є необґрунтованим та підлягає скасуванню на підставі ст. 104 ч. 1 п. 2 ГПК України через недоведеність обставин, які суд визнав доведеними.

Оскільки внаслідок невиконання зазначеної угоди відповідачем у встановлений строк позивач мав витрати у вигляді зменшення активів позивача в розмірі 15 000,00 грн., з огляду на положення статті 22 ЦК України, наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, вини відповідача, судова колегія вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за Додатковою угодою № 9 в розмірі 15 000,00 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 11 000,00 грн. за Додатковою угодою № 10 від 26.07.2011р., судова колегія зазначає наступне.

Суд першої інстанції необґрунтовано вважав, що виконання відповідачем послуг за Додатковою угодою № 10 підтверджується наданим відповідачем оригіналом акту здачі-приймання виконаних робіт від 31.07.2011р. до вказаної угоди, згідно якого сторони підтвердили, що консультаційні послуги на об'єкті, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду/вул. Фрунзе, надані в повному обсязі на суму 11 000,00 грн.

За змістом висновку судової технічної експертизи документів № 6608 від 18.09.2014р., наданого Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса, за яким відтиск печатки позивача на вказаному акті нанесено іншим кліше круглої печатки позивача, ніж ті, які надавалися позивачем у якості вільних та експериментальних зразків для порівняльного дослідження.

Також в матеріалах справи наявні висновки щодо проведеного позивачем внутрішнього службового розслідування, за результатами якого заперечується факт підписання спірного акту, згідно до пояснень колишнього директора - ОСОБА_8, печатку позивача підпис не засвідчувався. На зворотній стороні Свідоцтва про державну реєстрацію позивача містяться дві відмітки УМВС України в Запорізькій області про отримання дозволів на право виготовлення печаток, що свідчить про існування у позивача лише двох печаток: одна з написом "для документів" та друга основна. Зазначена відмітка проставлена до втрати чинності наказу МВС України від 11.01.1999р. № 17 (за наказом МВС України від 11.01.2011р. № 5) за яким підприємствам, установам та організаціям дозволялося мати тільки по одному примірнику основної каучукової або металевої печатки .

Судом першої інстанції було зроблено безпідставний висновок щодо наявності можливості існування іншого кліше основної круглої печатки позивача, отже рішення суду базується на підставі припущень.

Крім того, а ні в тексті самої Угоди №10, а ні в зазначеному акті приймання-здачі виконаних робіт - не зазначено, які саме консультаційні послуги мають надаватися або вже надані.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом першої інстанції не було досліджено змісту та предмету Додаткової угоди № 10 до Договору на документальний супровід проекту, в яких зазначено, що відповідач зобов'язався виконати консультаційні послуги на об'єкті, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду/вул. Фрунзе.

Як свідчать матеріали справи, у Додатковій угоді № 10 не зазначено, які саме консультаційні послуги повинен надати відповідач, тобто предмет Договору, що стосується даної угоди - не визначений сторонами.

За змістом висновку в постанові ВСУ від 23.09.2015 року по справі за № 914/2846/14, з системного аналізу норм ГК та ЦК України, що регулюють визначення договору, принципи та момент його укладення, зокрема договору про надання послуг, вбачається, що визначення договору, як неукладеного, може мати місце на стадії його укладення, а не за наслідками виконання його сторонами.

Позивач наполягає, що перерахування суми в 11 000,00 грн. в момент підписання угоди №10, яка не передбачає передоплати та не встановлює конкретних зобов'язань для відповідача - є помилковим та безпідставним.

Враховуючи встановлені обставини, що перерахування спірної суми в 11 000,00 грн. та підписання Угоди №10 відбулося одномоментно - 26.07.2011 року, наданий відповідачем акт від 31.07.2011 року визнаний судовою колегією таким, що не має доказової сили на виконання відповідачем спірної угоди за вищенаведеними підставами, судова колегія вважає, що Додаткова угода № 10 до Договору на документальний супровід проекту не виконувалася сторонами та є неукладеною.

Крім того, зазначена обставина неукладеності спірної угоди встановлена постановою судової колегії від 19.01.2015 року по даній справі, яка була скасована постановою касаційної інстанції лише в частині стягнення збитків, в іншій частині залишена без змін і з приводу зазначеної обставини касаційна інстанція зауважень не виклала.

У зв'язку з чим, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача в сумі 11 000,00грн. підлягає скасуванню, а позовні вимоги про стягнення 11 000,00 грн. підлягають задоволенню, ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, як безпідставно отримана на підставі ст. 1212 ЦК України.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Запорізької області від 22.10.2015 року у справі № 908/838/14 підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача за Додатковими угодами № 9 та № 10 до Договору № 04-2010 від 28.05.2010 р. в сумі 26 000,00 грн. через недоведеність обставин, які суд визнав доведеними, а також в частині розподілу судових витрат.

В скасованій частині слід прийняти нове рішення, яким в даній частині позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача збитки в сумі 15 000,00 грн., та безпідставно отримані кошти у сумі 11 000,00 грн.

В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 22.10.2015 року у справі № 908/838/14 слід залишити без змін.

Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви в сумі 625,03 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 687,53 грн.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Благодійного фонду "Єврейська громада Запорізької області", м. Запоріжжя задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 22.10.2015 року у справі № 908/838/14 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м. Запоріжжя на користь Благодійного фонду "Єврейська громада Запорізької області", м. Запоріжжя збитків за Додатковими угодами № 9 від 12.07.2011р. та № 10 від 26.07.2011р. до Договору № 04-2010 від 28.05.2010 р. в розмірі 26 000,00 грн.

В скасованій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Благодійного фонду "Єврейська громада Запорізької області", м. Запоріжжя до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м. Запоріжжя про стягнення в розмірі 26 000,00 грн. задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (69032, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки фізично особи - платника податків НОМЕР_1) на користь Благодійного фонду "Єврейська громада Запорізької області" (юридична адреса: 69037, м. Запоріжжя, вул. 12 Квітня, 2; поштова адреса: 69002, м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, 27, код ЄДРПО 33700953) збитки в сумі 15 000,00 грн. та безпідставно отримані кошти в сумі 11 000,00 грн., судовий збір за подання позовної заяви в сумі 625,03 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 687,53 грн.

В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 22.10.2015 року у справі № 908/838/14 - залишити без змін.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді Т.М. Колядко

Л.Ф. Чернота