ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.02.16р. Справа № 904/1224/13-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек", м. Дніпропетровськ

до Фермерського господарства "Дніпро", с. Бабайківка Царичанського району Дніпропетровської області

про стягнення 741 488,47 грн.

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: представник ОСОБА_1, довіреність від 31.12.2014.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротек" (далі-позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Фермерського господарства "Дніпро" (далі-відповідач) про стягнення 534 644,65 грн основного боргу, 94 241,86 грн штрафу та 3 768,67 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором фінансового лізингу № 66АФ-12 від 31.09.2012, в частині повного та своєчасного розрахунку по лізинговим платежам.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2013 було задоволено клопотання позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову та накладений арешт на грошові кошти, що знаходяться на двох банківських рахунках відповідача в межах суми (ціни позову) 632656 грн18 коп.

Також ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2013 провадження у справі було зупинене до розгляду пов'язаної з нею справи №904/655/13г.

За наслідками апеляційного провадження постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.05.2013 ухвала господарського суду Дніпропетровської області про вжиття заходів із забезпечення позову залишена без змін.

В судовому засіданні від 09.07.2014 представник позивача зазначив, що постановою Вищого господарського суду України від 03.07.2014 було скасовано постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.05.2014 та залишене без змін рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 у справі №904/655/13г.

Вказаним рішенням були залишені без задоволення позовні вимоги Фермерського господарства "Дніпро" с. Бабайківка, Царичанський р-н до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" м. Дніпропетровськ про стягнення збитків у вигляді неотриманих прибутків та упущеної вигоди.

15.07.2014 на адресу суду надійшла заява позивача №0707/14-1юр від 07.07.2014 про збільшення позовних вимог, згідно з якою позивач наполягає на стягненні з відповідача суми боргу в розмірі 852235 грн 36 коп., штрафу в розмірі 306804 грн 73 коп., 3% річних в розмірі 40576 грн 18 коп., суму інфляційної складової в розмірі 104478 грн 59 коп.

Як вбачається зі змісту заяви, збільшення відбулось за наступних обставин:

- по-перше, змінений період нарахування сум, замість жовтень-грудень 2012 року, позивачем зазначено жовтень 2012 року лютий 2013 року;

- по-друге, змінений показник курсу долара, який використовувався при розрахунку заявлених сум в позові (станом на 18.10.2012, 19.11.2012, 19.2012) та в заяві про збільшення позовних вимог (станом на 04.07.2014).

- втретє, додана нова вимога про стягнення сум інфляційних витрат за період листопад 2012 року - червень 2014 року в розмірі 104478 грн 59 коп.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі змінити підставу або предмет позову до початку розгляду господарським судом справи. При цьому, під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Суд зазначив, що надавши заяву про збільшення позовних вимог №0707/14-1юр з додатковими вимогами, позивач фактично надав заяву про зміну предмету позову після того як 09.07.2014 розпочався розгляд справи по суті вимог, тому вимоги позивача про стягнення інфляційної складової за період листопад 2012 року червень 2014 року в розмірі 104478 грн 59 коп. залишені без розгляду, решта вимог прийняті судом до розгляду.

22.07.2014 на адресу суду надійшло клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках Фермерського господарства "Дніпро" в межах суми 565000 грн.

В уточненнях до заяви про забезпечення позову №2307/14-1юр від 23.07.2014 позивач зазначив, що згідно інформаційної довідки банківської установи, відповідач має заборгованість за декількома кредитними договорами. Прострочення відповідача за лізинговими платежами складає більше півтора року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2013 було задоволено клопотання позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову та накладений арешт на грошові кошти, що знаходяться на двох банківських рахунках відповідача в межах суми (ціни позову) 632656 грн 18 коп.

Подання позивачем вдруге заяви про вжиття заходів, спрямованих на забезпечення позову, обумовлене збільшенням розміру позовних вимог через їх перерахунок за новим курсом долару.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2014 позовні вимоги задоволено частково, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу з лізингових платежів у вигляді - компенсації частини вартості предмета лізингу в розмірі 725 464,08 грн та комісії за користування в розмірі 126 771,28 грн, пені в сумі 63 680,89 грн, 3% річних у сумі 40 576,18 та суму судового збору в розмірі 19 129,85 грн; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.12.2014 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.02.2015 касаційну скаргу Фермерського господарства "Дніпро" задоволено частково, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2014 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.12.2014 у справі № 904/1224/13-г скасовано, а вказану справу передано на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області першої інстанції. Постанова мотивована тим, що позивач безпідставно включив до суми позовних вимог грошові кошти в рахунок оплати вартості предмета лізингу, оскільки позивач в односторонньому порядку розірвав договір, а позивач повернув йому предмет лізингу.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2015 справу № 904/1224/13-г прийнято на новий розгляд.

13.03.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротек" надало до суду уточнення до позовної заяви № 2502/15-1юр від 25.02.2015, в яких просило стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 741 488,47 грн, з яких: 681 762,86 грн - комісію за користування предметом лізингу та 59 725,61 грн - штраф за прострочення оплати лізингових платежів, яке було прийнято судом. Фактично позивач таким чином зменшив позовні вимоги і саме ці вимоги були розглянуті судом.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2015 у справі № 904/1224/13-г, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.10.2015 у цій справі, позов задоволено частково, а саме присуджено до стягнення з Фермерського господарства "Дніпро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) 527 908 грн 32 коп. комісії за користування, 33 180 грн 89 коп. штрафу за прострочення оплати лізингових платежів, 11 221 грн 78 коп. судового збору; повернуто позивачу зайво сплачений судовий збір в сумі 11 865,91 грн; в решті позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.12.2015 у справі № 904/1224/13-г касаційну скаргу відповідача задоволено, а судові акти попередніх судових інстанцій скасовано та направлено справу № 904/1224/13-г на новий розгляд до суду першої інстанції. В постанові суду касаційної інстанції зазначено про необхідність під час нового розгляду справи дослідити умови договору в частині моменту припинення зобов'язань лізингоодержувача по сплаті комісії за користування та штрафних санкцій, встановити дійсний період для нарахування цих сум та перевірити правильність розрахунків позивача.

За результатами розподілу автоматизованого системного документообігу суду у відповідності до вимог ст. 21 Господарського процесуального кодексу України дана справа передана на розгляд судді Воронько В.Д.

Ухвалою від 21.12.2015 суддею Воронько В.Д. справа прийнята до свого провадження, розгляд справи призначено на 29.12.2015.

Відповідачем наданий відзив на позовну заяву, яким він проти позову заперечив та вказав, що з 21.06.2012 по 07.11.2012 предмет лізингу не був зареєстрований у встановленому законом порядку, тому було відсутнє свідоцтво про державну реєстрацію комбайну та номерні знаки, що виключало можливість експлуатації механізму. Крім того, під час роботи комбайну виникли його несправності, які не були усунуті своєчасно і в повній мірі позивачем, що заважало використовувати комбайн для збирання врожаю.

Ухвалою суду від 29.12.2015 розгляд справи відкладено на 19.01.2016.

В судовому засіданні 19.01.2016 відповідно до ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 02.02.2016, в засіданні 02.02.2016 оголошено перерву до 15.02.2016, в судовому засіданні 15.02.2016 оголошено перерву до 16.02.2016.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

13.09.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротек", як лізингодавцем, та Фермерським господарством "Дніпро", як лізингоодержувачем, укладено договір фінансового лізингу № 66АФ-12 за умовами п. 1.1 якого лізингодавець передає на умовах фінансового лізингу у платне користування предмет лізингу, а лізингоодержувач приймає предмет лізингу та зобовязується сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору; найменування, марки, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість майна на момент укладення договору наведені у додатку № 1 "Специфікація".

Відповідно до п. 1.2 договору строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмету лізингу та не може бути менше одного року.

Згідно з п. 2.2 договору ціна договору становить гривневий еквівалент 34500,00 доларів США, що розраховується із суми в гривнях за курсом продажу долару США, встановленим у міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг", сформованим на 16:00 за Київським часом на дату, що передує даті укладення цього договору та становить 2 796 742,50 грн., у тому числі ПДВ. Ціна договору підлягає перерахунку за міжбанківським курсом на дату, що передує даті підписання акту приймання-передачі майна, відповідно до умов п. 2.2.2 договору.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що всі платежі за договором лізингоодержувач зобовязаний здійснювати в національній валюті України (гривнях) відповідно до умов цього договору та додатку № 2 "Графік внесення лізингових платежів" до договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця, вказаний у цьому договорі.

У відповідності з п. 3.2 договору авансовий платіж лізингоодержувача в рахунок оплати майна складає 20% від ціни договору та складає 69000,00 доларів США та підлягає сплаті у термін до 14.09.2012 включно. Сума авансового платежу у гривнях обчислюється виходячи з міжбанківського курсу фактичної оплати.

Розмір, склад, терміни сплати лізингових платежів встановлюються в графіку. Сума чергового платежу є гривневим еквівалентом відповідної суми (в доларах США), зазначеної у графіку, виходячи з міжбанківського курсу на дату, що передує даті сплати лізингоодержувачем чергового лізингового платежу, зазначеного у графіку (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 4.2. договору, передача лізінгодавцем і прийом лізингоодержувачем майна в лізинг здійснюється на підставі акту приймання-передачі майна. Майно вважається переданим лізингоодержувачу з дати підписання акта приймання-передачі майна.

На виконання умов договору, сторонами 14.09.2012 укладений акт приймання-передачі, з якого вбачається, що лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв предмет лізингу (комбайн John Deere S660 №1HOS660SCCO745744, жниварка John Deere 625F №1H00625FKС0745369, візок Zurn SWW500 №15517).

В пункті 3.3 договору сторони визначили, що розмір, склад, терміни сплати лізингових платежів встановлюються в графіку. Сума чергового лізингового платежу є гривневим еквівалентом відповідної суми (в доларах США), зазначеної в Графіку, виходячи з міжбанківського курсу на дату, що передує даті сплати лізингоодержувачем чергового лізингового платежу, зазначеного в графіку. Такий порядок застосовується до усіх лізингових платежів та будь-яких інших сум, які підлягають сплаті або залишаються несплаченими, згідно з договором.

Відповідно до пункту 3.3.1 договору у випадку, якщо лізингоодержувач здійснить оплату лізингового платежу після строку його оплати, вказаного в графіку, і на дату фактичної оплати лізингового платежу міжбанківський курс фактичної оплати буде більшим, ніж міжбанківський курс графіку, лізингоодержувач зобов'язаний здійснити оплату такого платежу, виходячи з міжбанківського курсу фактичної оплати.

В поданій до суду 13.03.2015 заяві про уточнення вимог позивач зазначає, що керуючись п. 3.3.1. договору та враховуючи несплату лізингових платежів відповідачем, усі несплачені ним лізінгові платежі розраховуються виходячи з курсу продажу долару США, встановленому у міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг", сформований на на дату (останній робочій день), що передує даті складання цих уточнень, а саме на 24.02.2015.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротек" посилається на те, що комісія за користування враховується до моменту вилучення предмета лізингу у відповідача (04.03.2013).

В таблиці № 1 в заяві про уточнення до позовної заяви (№ 2502/15-1юр від 25.02.2015), наведені належні до сплати суми комісії за користування, які не здійснив лізингоодержувач за спірним договором, а саме: 20.10.2012 - 5782,77 доларів США, 20.11.2012 - 3843, 21 доларів США, 20.12.2012 - 3918,72 доларів США, 20.01.2013 - 3618,72 доларів США, 20.02.2013 - 3187,71 доларів США, а всього 20351,13 доларів США.

Позивач вказує на те, що оплату лізингових платежів, вказаних в таблиці № 1 відповідач не здійснив.

З огляду на викладене позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по комісії за користування у сумі 681 762,86 грн. Інших заяв під час нового розгляду справи позивач не надав.

Доказів виконання зобов'язань по оплаті комісії за користування за договором фінансового лізингу № 66АФ-12 від 13.09.12 на загальну суму 681 762,86 грн на момент розгляду спору відповідач не надав.

Відповідач у відзиві на позов заперечень стосовно заявлених до стягнення сум та порядку їх розрахунку не навів, зазначив про невизнання позову у зв'язку з неможливістю повноцінно використовувати отриманий у лізинг комбайн через неодноразові поломки механізмів комбайну та відсутність реєстрації комбайну і номерних знаків.

Враховуючи обставини справи, надані матеріали, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізиигодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Отже, договір фінансового лізингу поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу. У звязку із цим лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченні дії договору.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною другою статті 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором.

За приписами пункту 9.2.1 договору, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж та прострочення оплати становить більше 30 календарних днів з дня настання строку, встановленого в цьому договорі, на підставі письмового повідомлення лізингодавця договір може бути розірваний в однобічному порядку. В цьому випадку договір вважається розірваним з моменту отримання лізингоодержувачем письмового повідомлення лізингодавця про розірвання договору.

За актом приймання передачі від 14.09.2012 лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв предмет лізингу (комбайн John Deere S660 №1HOS660SCCO745744, жниварка John Deere 625F №1H00625FKС0745369, візок Zurn SWW500 №15517).

У звязку з простроченням оплати платежів, позивач надіслав відповідачу повідомлення про розірвання договору, яке було отримано 27.11.2012 (повідомлення про вручення поштового відправлення). З огляду на положення пункту 9.2.1 договору, договір фінансового лізингу є розірваним з 27.11.2012.

Згідно з актом державного виконавця за підписом заступника начальника ВДВС Царичанського районного управління юстиції предмет лізингу був вилучений у відповідача 04.03.2013.

Сторони визначили, що відповідно до пункту 3.3.1 договору у випадку, якщо лізингоодержувач здійснить оплату лізингового платежу після строку його оплати, вказаного в графіку, і на дату фактичної оплати лізингового платежу міжбанківський курс фактичної оплати буде більшим, ніж міжбанківський курс графіку, лізингоодержувач зобовязаний здійснити оплату такого платежу, виходячи з міжбанківського курсу фактичної оплати.

Згідно повідомлення №4 від 08.07.2014 курс продажу (курс ASK) валюти долар США за українську гривню згідно міжбанківської інформаційної системи УкрДілінг дорівнює 11,82 грн.

При зверненні до суду 11.02.2013 комісія за користування в розмірі 126771,28 грн нарахована позивачем до моменту вилучення предмета лізингу у відповідача, тобто до 04.03.2013 (за жовтень 2012 - лютий 2013).

Згідно з пунктом 9.3. Договору у разі дострокового розірвання договору з ініціативи лізингодавця відповідно до умов договору лізингодавець має право утримати всі суми, що вже були сплачені лізингоодержувачем за договором, як штрафні санкції за дострокове розірвання договору. Сторони дійшли згоди, що у разі дострокового розірвання, припинення, відмови від договору, що сталися у звязку з порушенням лізингоодержувачем умов договору, сплачені лізингові платежі та авансовий платіж поверненню не підлягають.

Пунктом 6.1.1 договору лізингу передбачено, що у разу прострочки лізингового платежу більше ніж на 30 днів лізингодавець має право відмовитись від договору і вимагати повернення майна. Вилучення майна не звільняє лізингоодержувача від обов'язку сплати всіх передбачених договором несплачених платежів до дати вилучення майна, у тому числі штрафних санкцій і відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідно до п.9.5 договору припинення дії договору з будь-яких підстав не звільняє сторони від виконання зобов'язань за цим договором, що мали місце під час його дії. Слід зазначити, що пунктом 6.1.1 договору встановлений більш тривалий проміжок часу для виконання своїх зобов'язань відповідачем, а саме - до дати вилучення майна, що слід визнати логічним та обгрунтованим, оскільки після припинення дії договору відповідач не виконав передбачений пунктом 6.4.2 договору обов'язок повернути майно лізингодавцю не пізніше 5 днів з дати розірвання договору, а продовжив користуватись майном до 04.03.2013.

Таким чином суд вважає обгрунтованими вимоги про стягнення комісії за період прострочки з жовтня 2012 року по лютий 2013 року.

Відповідно до частини четвертої статті 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобовязанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Що стосується комісії за користування та штрафних санкцій, то зі змісту статті 653 ЦК України випливає, що домовленість сторін про розірвання угоди не виключає проведення між сторонами розрахунків за зобовязаннями.

Пунктом 2.2. договору встановлено, що ціна договору становить гривневий еквівалент 345 000,00 доларів США, що розраховується із суми в гривнях за курсом продажу долару США, встановленим у міжбанківсткій інформаційній системі "УкрДілінг", сформований на 16:00 за Київським часом на дату, що передує даті укладання цього договору, та становить 2 796 742,50 грн., у тому числі ПДВ. Ціна договору підлягає перерахунку за міжбанківським курсом на дату, що передує даті підписання акту приймання-передачі майна, відповідно до умов п. 2.2.2. договору.

Перевіривши розрахунки позивача, які ним викладені в заяві від 25.02.2015, поданій до суду 13.03.2015 судом встановлено, що розрахунок комісії не відповідає вимогам умов договору, оскільки позивачем взято курс долару до гривні за даними "УкрДілінгу" на 24.02.2015 - 33,5 грн. за долар США, а виходячи з умов пунктів 3.3 та 3.3.1 договору потрібно було взяти курс долару до гривні за даними "УкрДілінгу" на дату 12.03.2015, яка передує даті подання позивачем заяви з остаточним колом позовних вимог - 25,94 грн за долар США.

Аналогічної позиції дотримувався суд при прийнятті рішення від 20.05.2015.

З огляду на викладене вимога позивача щодо стягнення комісії за користування підлягає задоволенню частково в сумі 527 908,31 грн., в решті позовних вимог щодо стягнення комісії в позові слід відмовити.

Згідно пункту 8.1 договору, у випадках порушення лізингоодержувачем строку оплати будь-якого лізингового платежу, встановленого в графіку, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю штраф в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен випадок порушення строків оплати лізингових платежів. Кожним випадком порушення строків оплати є, зокрема, кожен день прострочення оплати лізингового платежу.

В статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. В свою чергу, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи наданий розрахунок суми штрафу, зміст пункту 8.1 договору щодо нарахування штрафної санкції за кожен день прострочення та положення статті 549 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що фактично сторони в договорі передбачили відповідальність лізингоодержувача за несвоєчасну оплату платежів у вигляді сплати пені за кожен день прострочення.

За приписами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 Господарського кодексу України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В договорі фінансового лізингу сторони передбачили значно вищий розмір пені, ніж передбачений у цих нормах, тому застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Таким чином, враховуючи те, що договір лізингу між сторонами припинив свою дію 27.11.2012, пеня за прострочку платежів може бути нарахована по 26.11.2012 включно.

Таким чином пеня за прострочку оплати комісії за користування предметом лізингу, яка мала бути здійснена 20.10.2012, нараховується за період з 21.10.2012 по 26.11.2012 на суму комісії 47204,64 грн, зазначену позивачем в поданій до суду 13.03.2015 заяві, і складає за розрахунком суду 714,39 грн.

Пеня за прострочку оплати комісії, яка мала бути здійснена 20.11.2012, нараховується за період прострочки з 21.11.2012 по 26.11.2012 на зазначену позивачем в заяві суму комісії 31533,54 грн і складає 77,38 грн. Решта пені не може бути нарахована, оскільки вона розрахована за період, коли договір між сторонами припинив свою дію. Загальний розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 791,77 грн.

Стосовно доводів відповідача про несправність комбайну та відсутність у зв'язку з цим обов'язку здійснювати платежі за користування майно слід зазначити наступне.

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 по справі № 904/655/13-г встановлено, що ФГ "Дніпро", як лізингоодержувач з правами наймача, передбаченими статтею 800 Цивільного кодексу України (правом самостійного здійснення використання транспортного засобу у своїй діяльності та на укладання договорів, відповідно до призначення транспортного засобу), уклав 15.09.2012 року з ТОВ "ОСОБА_2 Трейд" договір на виконання сільськогосподарських робіт (послуг). Як зазначив позивач, за якісне виконання договору ФГ "Дніпро" могло б отримати 280000,00 грн з розрахунку 280 грн за 1 га зібраного врожаю з урахуванням ПДВ.

Пунктом 1.2 вищевказаного договору від 15.09.2012 передбачено місце виконання робіт - смт. Золочів, Харківська область.

Відповідно до п. 2.1 договору попередньо узгоджено вартість договору та обєм робіт - соя обємом 1000 га за ціною з урахуванням ПДВ 280,00 грн.

Датою початку робіт за договором від 15.09.2012 визначено - 16.09.2012 (п. 2.3 договору).

Також п. 2.4 договору передбачено, що роботи за цим договором виконуються технічно справними комбайнами виконавця, які керуються та обслуговуються робітниками виконавця.

Крім того, між Товариством з обмеженою відповідальністю агрофірмою "Колос", як замовником, та Фермерським господарством "Дніпро", як виконавцем, 10.10.2012 укладено договір № 10/12 про виконання сільськогосподарських робіт за умовами п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобовязується виконати сільськогосподарські роботи по механізованому збиранню сільськогосподарських культур комбайном, а замовник зобовязується прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Предметом вказаного договору було виконання сільськогосподарських робіт комбайном John Deere S 660 2012 року випуску на площі 600 га на території Царичанського району Дніпропетровської області для ТОВ "АФ "Колос". Вартість робіт була встановлена сторонами за цим договором в розмірі 168 000,00 грн. з урахуванням ПДВ з розрахунку 280,00 грн за 1 га зібраного врожаю соняшника (п. 2.1 договору).

Пунктом 1.3 договору передбачено кількість та види техніки, яка надається для виконання робіт - комбайн John Deere S660, жниварка John Deere 625F.

Згідно виписок з телематичної навігаційної системи JDLinkTM комбайн працював з 01.10.2012 до 16.10.2012 , з 20.10.2012 до 28.10.2012, з 13.11.2012 до 14.11.2012 , з 19.11.2012 до 21.11.2012.

Як встановлено судом, на комбайні John Deere S660 встановлена телематична навігаційна система JDLinkТМ, яка дозволяє контролювати та відстежувати дані про комбайн в режимі он-лайн, а саме кількість відпрацьованих мотогодин, оберти двигуна, швидкість руху, місцезнаходження комбайна в будь-який момент часу та ін.

З наданих даних системи JDLink вбачається, що комбайн прибув до смт Золочів Харківської області лише 16.10.2012, тобто з порушенням строку початку робіт рівно на місяць.

Також, постановою Вищого господарського суду України від 03.07.2014 по справі № 904/655/13-г вищевказане рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 по справі № 904/655/13-г залишено в силі та встановлено наступне.

Статтею 673 Цивільного кодексу України визначено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 268 Господарського кодексу України, якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначають у договорі більш високі вимоги до якості товарів. Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Сертифікату відповідності № 426956, виданого органом з сертифікації - ДП "Дніпростандартметрологія" (т. 2, а.с. 187), комбайн зернозбиральний John Deere моделі S660 відповідає усім обов'язковим вимогам ГОСТ 12.2.019-86 розд. 1-4, 7-, 8, ГОСТ 12.2.120-88 розд. 1, 3, ДСТУ ЕN 632-2001, Правилам сертифікації сільськогосподарської техніки (п. 5.8.3, додаток 5).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 687 Цивільного кодексу України перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Якщо порядок перевірки додержання продавцем умов договору купівлі-продажу не встановлений відповідно до частини першої цієї статті, перевірка здійснюється відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться в таких випадках.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач має право відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, пунктом 4.2. договору фінансового лізингу № 66АФ-12 від 13.09.2012 встановлено, що передача лізингодавцем і прийом лізингоодержувачем майна в лізинг здійснюється на підставі акту приймання-передачі майна за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1. Майно вважається переданим лізингоодержувачу з дати підписання акта приймання-передачі майна.

В акті приймання-передачі від 14.09.2012, за яким предмет лізингу - комбайн John Deere S660 передано відповідачем позивачу, останній засвідчив, що переданий товар є комплектним, відповідає встановленим зразкам якості (отримав документи, підтверджуючі якість товару), пристосований для його використання за цільовим призначенням.

Крім того, матеріали справи не містять доказів відмови позивача, як лізингоодержувача, від прийняття предмету лізингу у зв'язку з невідповідністю його якісним показникам.

Частиною 2 ст. 678 Цивільного кодексу України визначено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Відповідно до п. 12 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до висновків судової товарознавчої експертизи, проведеної у даній справі № 3157/13-54 від 27.12.2013, на момент проведення зовнішнього огляду та випробувальних пусків комбайну John Deere S660, 2012 р.в., останній є працездатним, технічно справним, може використовуватися за своїм цільовим призначенням за умови дотримання правил його належної експлуатації; за результатами проведеного огляду зазначеного комбайну недоліків, які мають ознаки істотних, в т.ч. і таких, що не можуть бути усунуті, не виявлено; кривизну та відхилення від траєкторії обертання шківів прийомного приводу бітера (в обох станах: з наявністю встановлених працівниками сервісної служби відповідача проставочних шайб та без них) не виявлено; виявлене відносне зміщення вертикальних площин обертання ведучого та веденого шківів прийомного бітера не має ознак істотного недоліку та не впливає на виконання досліджуваним комбайном своїх функцій, а саме: збирання зернових культур.

Наведеним вище спростовуються твердження ФГ "Дніпро" про те, що переданий йому ТОВ "Агротек" комбайн John Deere S660, 2012 р.в. не відповідає показникам якості та має істотні недоліки.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції помилково послався на акти виконаних робіт, складені працівниками сервісної служби відповідача під час здійснення ремонту комбайну, як на докази наявності недоліків комбайну, оскільки зазначені акти містять лише опис поломки, інформацію про виявлені в результаті діагностики несправності та шляхи їх усунення. Відомості щодо причин виникнення несправностей (неправильна експлуатація, недоліки виробника товару тощо) вказані акти не містять. Відсутнє в матеріалах справи і письмове повідомлення позивача про відмову від прийняття результатів надання послуг з сервісного обслуговування комбайну із зазначеним причин такої відмови, як того вимагає умова пункту 2.4. договору про надання послуг № 1105С-АТ від 14.09.2012.

Інших доказів, які б свідчили про наявність істотних недоліків комбайну John Deere S660, 2012 р.в., що виникли з вини виробника, матеріали справи не містять, у зв'язку з чим колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів факту неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу № 66АФ-12 від 13.09.2012 в частині передачі товару неналежної якості, тобто не довів факту наявності протиправної поведінки відповідача, внаслідок якої виникли збитки як у вигляді упущеної вигоди, так і реальних збитків, наявність прямого причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, понесеними позивачем, та наявність вини відповідача у їх виникненні.

Таким чином, вищевказаним рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 03.07.2014 по справі № 904/655/13-г, встановлено фактичне використання комбайна відповідачем та спростовується посилання на його технічну несправність.

Також, необхідно зазначити, що згідно п. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

14.09.2012 позивач та відповідач уклали акт приймання-передачі предмета лізингу, яким позивач засвідчив, що переданий товар є комплектним, відповідає встановленим зразкам якості, пристосований для його використання за цільовим призначенням.

Станом на 14.09.2012 право власності на предмет лізингу належало позивачу.

За твердженням відповідача, експлуатація ним комбайну у встановленому законодавством порядку була не можливою з підстав того, що комбайн до 07.11.2012 був знятий з реєстрації.

Як зазначалось вище, рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/655/13-г встановлено, що між Фермерським господарством "Дніпро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Трейд" (15.09.2012) та Товариством з обмеженою відповідальністю агрофірмою "Колос" (10.10.2012), були укладені відповідні договори про виконання сільськогосподарських робіт, за умовами яких замовники доручають, а виконавець зобов'язується виконати сільськогосподарські роботи по механізованому збиранню сільськогосподарських культур комбайном, а замовник зобов'язується прийняти виконані роботи та оплатити їх.

При цьому, згідно укладених Фермерським господарством "Дніпро" договорів сільськогосподарські роботи останній зобов'язався проводити на території у смт Золочів Харківської області для Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Трейд" та Царичанського району Дніпропетровської області для Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Колос".

Крім того, рішенням господарського суду Харківської області у справі № 922/5273/13 від 28.01.2014 підтверджується та не заперечувалося Фермерським господарством "Дніпро", що сільськогосподарські роботи по механізованому збиранню сільськогосподарських культур у смт Золочів Харківської області для Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Трейд" були частково проведені Фермерським господарством "Дніпро".

З викладеного вбачається, що відповідач, мав намір використовувати та використовував комбайн за його цільовим призначенням.

За таких обставин, посилання відповідача на ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України, відповідно до якої наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, не є обґрунтованим.

Також, суд приймає до уваги те, що у справі № 904/655/13-г, сторонами у якій були позивач та відповідач по цій справі, була проведена судова товарознавча експертиза предмета лізингу - комбайна John Deere S660, 2012 р.в. серійний № 1Н0S660SCC0745744.

Відповідно до висновків судової товарознавчої експертизи № 3157/13-54 на досліджуваному комбайні John Deere S660 не виявлено недоліків, які за своїми ознаками можуть бути віднесені до тих, що мають ознаки істотних в т.ч. і таких, що не можуть бути усунуті.

Крім того, висновками експертизи, зокрема, встановлено наступне:

- помітних відхилень від вертикальної площини обертання шківів досліджуваного комбайну не виявлено, вертикальні площини обертання шківів взаємопаралельні та мають відносне незначне зміщення, яке компенсується натяжними роликами. Ознак "биття" при обертанні шківів та натяжних роликів в холі випробувальних пусків в тому числі приймального бітера, приводу бітера не виявлено;

- не виявлено кривизну та відхилень від траєкторії обертання піків прийомного приводу бітера;

- ведучий шків та шків прийомного бітера знаходяться у взаємопаралельних площинах обертання, зміщення між якими компенсується натяжним роликом;

- виявлене відносне зміщення вертикальних площин обертання ведучого та веденого шківів прийомного бітера не має ознак істотного недоліку та не впливає на виконання досліджуваним комбайном своїх функцій.

Отже, висновки експертизи свідчать про те, що комбайн John Deere S660 в повному обсязі міг виконувати роботи по збиранню врожаю.

Враховуючи вищевикладене позов слід визнати обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині вимог про стягнення 527 908,32 грн комісії за користування предметом лізингу та 791,77 грн пені за прострочку платежу, в решті позову слід відмовити.

Відповідно до п. 4.4. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Позивач при зверненні до суду з позовом та при подачі заяви про збільшення розміру позовних вимог сплатив 26615,68 грн судового за ставками, що діяли на час вчинення цих дій, та 1720 грн судового збору при подачі заяви про забезпечення позову. Поданою до суду 13.03.2015 заявою позивач зменшив розмір позовних вимог до 741488,47 грн. Розмір судового збору на цю суму вимог складає 14829,77 грн. Решта судового збору в сумі 11785,91 грн (26615,68 - 14829,77 = 11785,91 грн) відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" може бути повернута позивачу на підставі його заяви.

Враховуючи процент задоволених вимог позивача (71,30%) на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України пропорційно задоволеним вимогам покладаються 10573,63 грн витрат по сплаті судового збору за позовні вимоги та 1226,36 грн витрат по сплаті судового збору за заяву про забезпечення позову, всього 11799,99 грн.

Відповідачем за час розгляду справи сплачено 25314,26 грн судового збору за подання апеляційних та касаційних скарг. З урахуванням вимог, що підлягають задоволенню, на відповідача мають бути покладені витрати в сумі 18049,07 грн, на позивача 7265,19 грн судового збору. Враховуючи розмір витрат судового збору, що покладається на відповідача при частковому задоволенні позовних вимог - 11799,99 грн, судом здійснюється залік сум судового збору, які сторони винні одна одній, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 4534,80 грн судового збору (11799,99 - 7265,19 = 4534,80 грн).

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 218 Господарського кодексу України, ст.ст. 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Дніпро" (51010, Дніпропетровська область, Царичанський район, с. Бабайківка, вул. Українська, буд. 38; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" (49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1; ) - 527 908 грн 32 коп. комісії за користування предметом лізингу, 791,77 грн пені за прострочення оплати лізингових платежів, 4534,80 грн витрат по сплаті судового збору, видати позивачу наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

В судовому засідання відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 22.02.2016.

Суддя В.Д. Воронько