РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2016Справа №910/28990/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

про відшкодування шкоди в розмірі 1 708,82 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Рудюк О.О., за довіреністю

від відповідача: Цілик А.В., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі - позивач) до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - відповідач) про відшкодування шкоди в розмірі 41 992,82 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.11.2015 було порушено провадження у справі № 910/28990/15, розгляд справи призначено на 09.12.2015.

07.12.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано заяву про заміну неналежного відповідача.

У судове засідання 09.12.2015 представник позивача з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 16.11.2015 про порушення провадження у справі № 910/28990/15 позивач виконав частково.

У судове засідання 09.12.2015 представник відповідача не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 16.11.2015 про порушення провадження у справі № 910/28990/15 відповідач не виконав.

Розглянувши у судовому засіданні 09.12.2015 заяву представника позивача про заміну неналежного відповідача, суд дійшов висновку про необхідність її задоволення.

Враховуючи часткове виконання позивачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 16.11.2015 про порушення провадження у справі № 910/28990/15, необхідність витребування нових доказів та заміну неналежного відповідача, розгляд справи було відкладено на 27.01.2016.

18.01.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 27.01.2016 представник позивача з'явився та подав заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання 27.01.2016 з'явився та подав відзив на позовну заяву.

Розглянувши у судовому засіданні 27.01.2016 заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд прийняв її, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Судом встановлено, що подана позивачем заява про зменшення розміру позовних вимог не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, а тому суд розглядає справу № 910/28990/15 з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні 27.01.2016 надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги, з урахуванням поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог, підтримав.

У судовому засіданні 27.01.2016 представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

24.10.2013 між ОСОБА_3 (далі - страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (далі - позивач) було укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 800001/4002/0000257 (далі - Договір), відповідно до якого позивачем були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля «Ленд Ровер», державний номерний знак НОМЕР_1.

24.10.2014 о 15 год. 15 хв., ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Крайслер», д.н.з. НОМЕР_4, по проспекту Науки в м. Києві, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ленд Ровер» д.н.з. НОМЕР_1.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.12.2014 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 118С/10/14, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Ленд Ровер», державний номерний знак НОМЕР_1, складає 42 492,82 грн.

Позивачем був складений та підписаний страховий акт № 00155059 від 21.11.2014, згідно з яким пошкодження автомобіля марки «Ленд Ровер», державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок вищезазначеної ДТП, визнано позивачем страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 43 236,95 грн.

На підставі сформованого страхового акту № 00155059 від 21.11.2014 позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 43 236,95 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 022079 від 24.11.2014.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат (затрат) переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Крайслер», державний номерний знак НОМЕР_4, на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія» (далі - відповідач), згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8334057.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, на підставі вищезазначених норм та у зв'язку з укладенням Полісу № АС/8334057 відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Крайслер», державний номерний знак НОМЕР_4.

Враховуючи те, що цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки «Крайслер», державний номерний знак НОМЕР_4, на момент скоєння вищезазначеної ДТП було застраховано відповідачем, що підтверджується Полісом № АС/8334057, відповідач згідно з статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України "Про страхування" зобов'язаний в межах ліміту відповідальності виплатити страхове відшкодування позивачу.

Судом встановлено, що відповідач після порушення провадження у даній справі виплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 40 284,00 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень № 3900 від 14.01.2016 на суму 20 142,00 грн та № 3925 від 15.01.2016 на суму 20 142,00 грн, наявними в матеріалах справи, у зв'язку з чим позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог.

З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 1 708,82 грн.

Відповідач заперечує проти розміру страхового відшкодування, яке підлягає виплаті на користь позивача, і зазначає про переплату позивачем своєму страхувальнику (потерпілому) розміру страхового відшкодування, оскільки виплачена позивачем сума не відповідає умовам укладеного між страхувальником та позивачем Договору.

Згідно з частинами 4, 16, 17, 18 ст. 9 Закону України "Про страхування" розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Пунктом 1.7 Договору сторони узгодили, що розрахунок суми страхового відшкодування здійснюється згідно варіанту № 1.

В свою чергу, відповідно до п. 10.1.14.1 Договору варіант № 1 - розрахунок страхового відшкодування здійснюється на підставі калькуляції СТО із застосуванням цін на запасні частини та вартості нормо-години СТО за вибором страховика, а також рекомендованих виробником ТЗ нормативів трудоємності ремонтних робіт.

Відповідно до п. 1.3 Договору розмір безумовної франшизи складає 0 %.

Крім того, згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями п. 36.4. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" унормовано, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 року роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої, в тому числі, відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 25.12.2014 у справі № 910/13665/14.

В матеріалах справи наявна копія Рахунку № 7589 від 31.10.2014, на підставі якого у відповідності до платіжного доручення № 022079 від 24.11.2014 позивачем було сплачено своєму страхувальнику (потерпілому) за вищевказаним страховим випадком страхове відшкодування в сумі 43 236,95 грн.

З огляду на вищенаведене, доводи відповідача, викладені у відзиві, спростовуються матеріалами справи та приписами чинного законодавства України.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 1 708,82 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 77; ідентифікаційний код: 22945712) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (01032, м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 70-А; ідентифікаційний код: 20033533) страхове відшкодування в розмірі 1 708 (одна тисяча сімсот вісім) грн 82 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн 00 коп.

Повне рішення складено 04.02.2016.

Суддя О.В. Нечай