КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2016 р. Справа№ 925/2044/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Тищенко О.В.

Іоннікової І.А.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 - представник

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 28.12.2015 у справі № 925/2044/15 (суддя - Єфіменко В.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Українського товариства охорони природи

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 28.12.2015 у справі № 925/2044/15 позовну заяву з доданими до неї документами повернуто позивачу без розгляду.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, ФОП - ОСОБА_3 звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Черкаської області від 28.12.2015 у справі № 925/2044/15 скасувати та передати матеріали справи до розгляду Господарського суду Черкаської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявлена позивачем вимога, про зобов'язання вчинити дії, за своєю правовою природою є немайновою, а тому позивачем правомірно сплачено судовий збір в розмірі 1218,00 грн., а надані докази сплати є належними та допустимими.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 09.02.2016.

Представник відповідача 04.02.2016 через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив залишити її без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши думку представника позивача, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представника відповідача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Позивач, вважаючи спір немайновим, звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Українського товариства охорони природи про передачу позивачу у власність приміщення (номери та площі згідно «Проекту реконструкції першого поверху Будинку природи по АДРЕСА_1): 7, 8, 9 згідно проекту ТОВ «Черкасархпроект» загальною площею 100,2 кв.м.

До позовної заяви позивач додав квитанцію від 22.12.2015 № 0.0.480311042.1 про сплату судового збору в розмірі 1218 грн. від імені ОСОБА_3 без підпису платника.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як було зазначено, у прохальній частині позовної заяви, позивач просить зобов'язати передати йому у власність приміщення.

Положеннями п. 2.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» роз'яснено, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК). На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (частина третя статті 55 ГПК); з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (стаття 38, пункт 4 статті 65 ГПК), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

З наведених роз'яснень та положень чинного законодавства вбачається, що при поданні позовних заяв про зобов'язання передачі майна, як рухомого так і нерухомого, судовий збір має сплачуватись як за вимогу майнового характеру виходячи з вартості майна, що є предметом спору.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надана позивачем квитанція про сплату судового збору не є належним доказом сплати судового збору в належному порядку та розмірі, а відповідно, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви без розгляду є законним та обґрунтованим.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду по даній справі обґрунтованою та такою, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, апеляційна скарга позивача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 28.12.2015 по справі № 925/2044/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 925/2044/15 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді О.В. Тищенко

І.А. Іоннікова