Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "18" лютого 2016 р. Справа № 906/63/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Гребеннікової Н.П.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №0025/16 від 04.01.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2 дов. №б/н від 02.02.2016 р.

В засіданні суду суду 15.02.16р. оголошувалась перерва до 14:30 год. 18.02.2016р. згідно ст. 77 ГПК України.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "МТС Україна" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хоком" (м. Житомир)

про стягнення 9647,29 грн. ( згідно заяви про збільшення позовних вимог від 15.02.16р. - 20 830,52 грн.)

Позивачем ПАТ "МТС Україна" (м. Київ) пред'явлено позов до відповідача ТОВ "Хоком" (м. Житомир) про стягнення 9647, 29 грн. заборгованості за надані послуги мобільного зв'язку за укладеними Договорами про надання послуг мобільного зв'язку № 889900 від 01.10.02р., № 1143438 від 12.05.03р., № 1571502 від 19.03.04р., та № 4835543 від 19.10.2009 р.

В обґрунтування правових підстав позову визначено ст. 525, 526, 530, 901, 903 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Ухвалою від 25 січня 2016р. господарський суд порушив провадження у справі, вжив заходи по підготовці справи до розгляду, передбачені ст. 64-65 ГПК України.

До початку розгляду справи по суті позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог шляхом доповнення позовної вимоги про стягнення основного боргу додатковими, а саме, про стягнення 3% річних на суму 867, 67 грн. , інфляційних втрат на суму 6010, 38 грн. та пені на суму 4305, 18 грн. У зв'язку з цим, просить суд стягнути з відповідача загалом 20 830, 52 грн.

В обґрунтування підстав подання заяви про збільшення розміру позовних вимог посилається на п. 7.5. Договору №4835543/1.10553853 від 19.10.2009р. та ч.2 ст. 625 ЦК України, якими передбачено право кредитора вимагати стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Статтею 22 ГПК України передбачено право позивача збільшити розмір позовних вимог.

В абз. 3 п.3.11 Постанови ВГСУ від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

У пункті 3 Інформаційного листа ВГСУ від 02.06.2006 N 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році (ОСОБА_1 змінами, внесеними згідно з листом ВГСУ N 01-8/218 від 08.04.2008 ) на питання « чи може бути збільшення розміру позовних вимог пов'язано з пред'явленням додаткових позовних вимог" , ВГСУ роз'яснив, що якщо додаткові позовні вимоги зв'язані з раніше заявленими позовними вимогами підставою виникнення або поданими доказами (наприклад, коли позов подано на суму основного боргу і позивач до прийняття рішення просить додатково стягнути пеню за прострочку платежу), то їх може бути пред'явлено з дотриманням, зокрема, приписів статті 58 ГПК України».

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України до початку розгляду справи по суті позивач має право змінити предмет позову. Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Якщо така зміна не змінює обставин, на яких ґрунтується первісна вимога позивача, тоді заява про зміну предмету позову приймається судом до розгляду по суті.

Отже, з врахуванням п. 3 Інформаційного листа ВГСУ від 02.06.2006 N 01-8/1228, суд дійшов висновку, що позивач вправі змінити предмет позову шляхом введення до його складу додаткових позовних вимог до початку розгляду справи по суті.

З огляду на вищевикладене, на дату винесення рішення у справі спір вирішується з нової ціни позову в розмірі 20 830, 52 грн., з яких: 9647, 29 грн. основного боргу, 867, 67 грн. 3% річних, 6010, 38 грн. інфляційних втрат та 4305, 18 грн. пені.

Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі з підстав пропуску позовної давності , про застосування якої подав письмову заяву.

В засіданні суду 18.02.16р. представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позові та заяві про збільшення розміру позовних вимог від 15.02.16р.), оскільки вважає, що перебіг строку позовної давності слід обчислювати з 25.02.13р. (дата звернення з претензією).

Представник відповідача в засіданні суду 18.02.16р. просить відмовити у задоволенні позову на підставі ч.4 ст. 267 ЦК України.

Представникам сторін в засіданні суду 18.02.16р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення про відмову у позові.

Заслухавши уповноважених представників сторін спору та дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28.09.2002р. між позивачем та відповідачем був укладений Договір №1.10553853/889900 про надання послуг стільникового радіотелефонного зв'язку (а.с. 19).

28.09.2002р. було укладено Додаткову угоду за №1.10553853 до Договору про надання послуг мобільного зв'язку за №889900 (а.с. 20).

Платіжними дорученнями №214 від 30.09.02р. на суму 169, 00 грн. та №213 від 30.09.2002р. відповідач сплатив кошти за обладнання та підключення до мережі (а.с. 21)

23.10.03р. сторони уклали Додаткову угоду до №782134 до Договору про надання послуг мобільного зв'язку №889900 від 28.09.02р. (а.с. 25).

12.05.03р. між позивачем та відповідачем був укладений Договір №1.10553853/11434.38 про надання послуг стільникового радіотелефонного зв'язку (а.с. 28).

12.05.03р. сторони уклали Додаткову угоду до Договору про надання послуг мобільного зв'язку №1143438 від 12.05.03р. (а.с. 29).

Платіжними дорученнями №108 від 12.05.2003р. та №109 від 12.05.2003р. відповідач сплатив кошти за обладнання та підключення до мережі (а.с. 30).

19.10.2009р. сторони уклали Додаткову угоду № 4500395 до Договору про надання послуг мобільного зв'язку №1143438/1.10553853 від 12.05.2003р. (а.с. 33).

22.09.2006р. сторони уклали Додаткову угоду №2790017 до Договору про надання послуг мобільного зв'язку №1143438/1.10553853 від 12.05.2003р. (а.с. 34).

19.03.2004р. між позивачем (як UMC) та відповідачем (як абонент) був укладений Договір №1571502/1.10553853 про надання послуг мобільного зв'язку, відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу послуги мобільного зв'язку в межах України. Міжнародний телефонний зв'язок здійснюється з країнами, що визначаються за вибором UMC (надалі за текстом - Договір №1571502/1.10553853).

У п. 1.3. Договору №1571502/1.10553853 сторони обумовили, що надання послуг за цим договором починається після внесення абонентом на підставі відповідного рахунку UMC повної суми первинного авансу та його зарахування на особовий рахунок абонента.

Згідно п. 3.2. Договору №1571502/1.10553853 передбачено, що рахунки за надані послуги та авансові внески абонент сплачує готівкою, перерахуванням на поточний рахунок UMC або кредитною карткою в національній валюті України. При наявності авансу рахунки повинні бути сплаченими в строк до п'ятнадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим, але в будь-якому випадку до моменту фактичного використання авансу.

Відповідальність сторін передбачено розділом 4 даного Договору, відповідно до п. 4.2. якого вказано, що за несвоєчасну оплату рахунків абонент сплачує пеню у розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, якщо діючим законодавством України не передбачено іншого розміру пені (а.с. 35-36).

18.02.08р. сторони уклали Додаткову угоду №3720666 до Договору про надання послуг мобільного зв'язку №1571502/.110553853 від 19.03.2004р. (а.с. 41).

19.10.2009р. між позивачем (як UMC) та відповідачем (як абонент) був укладений Договір №4835543/1.10553853 про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв'язку з використанням цифрового стільникового радіозв'язку стандарту СDMA - 450 (надалі - послуга безпроводового доступу до мережі Інтернет), відповідно до умов даного Договору та Умов користування послугою безпроводового доступу до мережі інтернет, абонент замовляє та оплачує, а оператор надає на платній основі послугу безпроводового доступу до мережі Інтернет (надалі за текстом - Договір №4835543/1.10553853).

Права та обов'язки сторін передбачені розділами 3-5 даного Договору.

У п. 6.2. Договору №4835543/1.10553853 передбачено, що нарахування за надані послуги здійснюється згідно з тарифами оператора, які є невід'ємною частиною цього Договору. Розрахунковий період становить один календарний місяць.

Згідно п. 6.4. вказано, що вартість послуги сплачується абонентом на наступний розрахунковий період авансом.

Розрахунки за надані послуги та авансові внески абонент сплачує готівкою, перерахуванням на поточний рахунок оператора або кредитною карткою в національній валюті України. За наявності авансу рахунки повинні бути сплаченими в строк до п'ятнадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим, але у будь-якому разі до моменту фактичного використання авансу (п. 6.5. даного Договору).

Відповідальність сторін передбачена розділом 7 Договору №4835543/1.10553853, відповідно до п. 7.5. якого передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань абонент сплачує оператору пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діє в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Строк дії Договору №4835543/1.10553853, відповідно до п. 8.2. якого - один рік з можливістю в подальшому його пролонгації.

За доводами позову відповідач не оплатив отримані ним послуги зв'язку ані особисто, ані на підставі надісланих позивачем на його адресу рахунків за період з 01.05.12р. по 01.01.13р. На підставі цього та відповідно до умов Договорів відповідач був відключений від мережі зв'язку ПрАТ "МТС Україна".

Позивач також доводить, що на адресу відповідача 25.01.13р. була надіслана претензія № С 1.10553853/01 з проханням сплатити заборгованість, однак яка залишена ним без задоволення.

Посилаючись на ст.ст. 525, 526 , 903, а також ч.1 ст. 530 ЦК України , позивач просив стягнути з відповідача 9647,29 грн. основного боргу, оскільки відповідачем не виконане грошове зобов'язання у встановлений строк його виконання.

Додатково позивач просить стягнути за цим позовом також 3% річних на суму 867, 67 грн. , інфляційні втрати на суму 6010, 38 грн. та пеню на суму 4305, 18 грн. на п. 7.5. Договору №4835543/1.10553853 від 19.10.2009р. та ч.2 ст. 625 ЦК України.

Відповідач, заперечуючи проти позову посилається на те, що позивачем пропущено строк позовної давності по рахунках № від 30.04.2012р. на суму 10522, 11 грн., № від 31.05.2012р. на суму 2141, 18 грн., № від 30.06.2012р. на суму 138, 12 грн., № від 31.07.2012р. на суму 138, 12 грн., № від 31.08.2012р. на суму 476, 51 грн., № від 31.10.2012р. на суму 53, 12 грн., № від 30.11.2012р. на суму 53, 12 грн., що є підставою, згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, для відмови у позові.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами спору докази на підтвердження своїх вимог та заперечень за правилами ст.ст. 4-7, 33 та 43 ГПК України, господарський суд прийшов до висновку у позові відмовити саме за спливом строку позовної давності, а не за безпідставністю матеріально - правової вимоги (п.2.2 Постанови Пленуму ВГСУ № 10 від 29.05.13р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" ( далі - Постанова ВГСУ № 10 ), виходячи з наступного.

Приписи ч.1 ст. 530 ЦК України містять загальне правило про те, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг, до яких за своєю правовою природою відносяться Договори про надання послуг мобільного зв'язку № 889900 від 01.10.02р., № 1143438 від 12.05.03р., № 1571502 від 19.03.04р., та № 4835543 від 19.10.2009 р. (надалі - Договори мобільного зв'язку), одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частини 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Звертаючись 25.01.13р. до відповідача з претензією № С 1.10553853/01 з проханням сплатити заборгованість в сумі 9647,29 грн. , а також пені в сумі 640,11 грн., позивач визнав, що згідно з умовами Договорів мобільного зв'язку та Умовами користування послугою безпроводового доступу до мережі Інтернет ПрАТ "МТС Україна", як невід'ємною частиною договорів , відповідач підтвердив власноручним підписом згоду сплачувати вартість наданих послуг до 15 числа місяця , наступного за розрахунковим.

Розрахунком до претензії позивач визнав, що заборгованість відповідача з оплати послуг мобільного зв'язку на загальну суму 9470,83грн. виникла за період з 16.05.12р. по 16. 12.12р., пеня в сумі 640,11 грн. також нарахована відповідачу за цей період, за цей період виникла у відповідача також заборгованість в сумі 176,46грн. щодо сплати збору до ПФУ ( а. с. 11, 12).

Наступним розрахунком заборгованості відповідача за період з 01.04.12р. по 11.01.16р. позивач визнав, що останній платіж на його користь в розмірі 50,00 грн. здійснено відповідачем 01.12.2012р. , тому саме з цієї дати загальна суму боргу становить 9647,29грн. ( а.с. 18).

Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

До вимог про стягнення 9647,29грн. застосовується загальний строк позовної давності у три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У ч. 1 та абз. 2 ч.3 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, трьох річний строк позовної давності сплинув 01.12.15року, а з цим позовом до суду позивач звернувся 21.01.16р.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як встановлено у статті 266 ЦК України , зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

На підставі вищевикладеного, у позові про стягнення 20 830,52 грн. суд відмовляє. Доводи позивача на спростування обставин пропуску позовної давності суд відхиляє як безпідставні.

Керуючись ст.ст.4-3, 4-7, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21.02.16р.

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - у справу, 2-3 - сторонам простою.