РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р. Справа № 902/1226/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демидюк О.О.

судді Савченко Г.І. ,

судді Крейбух О.Г.

при секретарі Головченко Д.М.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "ВІА "Прогрес" на рішення господарського суду Вінницької області від 17.11.2015 року у справі №902/1226/15

Позивач: ОСОБА_1 (фермерське) господарство "ВІА "Прогрес"

Відповідач: Збаразька сільська рада Козятинського району

про визнання права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 17.11.2015 року у справі №902/1226/15 (ОСОБА_2А.) в задоволенні позовних вимог Селянського (фермерського) господарства "ВІА "Прогрес" відмовлено.

Рішення господарського суду мотивоване тим, що позов, пред'явлено до неналежного відповідача, який не є власником майна.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач ОСОБА_1 (фермерське) господарство "ВІА "Прогрес" звернулось до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги з посиланням на обставини, викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.12.2015 року прийнято до провадження апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "ВІА "Прогрес" на рішення господарського суду Вінницької області від 17.11.2015 року у справі №902/1226/15.

На виконання вимог ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 18.12.2015 року апелянтом 11.01.2016 року надано платіжне доручення №589 від 28.12.2015 року, згідно якого проведено доплату судового збору в сумі 491,70 грн., а також клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату, у зв'язку із неможливістю прибути в судове засідання через складні погодні умови.

Розпорядженням голови Рівненського апеляційного господарського суду №902/1226/15 від 11.01.2016 року, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Павлюк І.Ю., внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді, колегію суддів визначено у cкладі головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Савченко Г.І., суддя Крейбух О.Г.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.01.2016 року колегією суддів у cкладі головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Савченко Г.І., суддя Крейбух О.Г. прийнято до провадження справу №902/1226/15.

Ухвалами Рівненського апеляційного господарського суду від 11.01.2016 року, від 16.02.2016 року розгляд апеляційної скарги відкладався.

Представники сторін в судове засідання 16.02.2016 року не з'явились. Згідно реєстру на відправку рекомендованої кореспонденції, копії ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 05.02.2016 року надіслані позивачу та відповідачу. Повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, а саме копії ухвали про відкладення розгляду апеляційної скарги на 16.02.2016 року відсутнє в матеріалах справи.

Однак, згідно з п.п.116,117 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою КМ України від 05.03.2009 №270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Поштові відправлення, поштові перекази повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв'язку виконати обов'язки щодо пересилання поштових відправлень, поштових переказів.

Водночас, з матеріалів справи не вбачається повернення поштою копій ухвали відправнику (Рівненському апеляційному господарському суду) у зв'язку з відсутністю адресата (одержувача) за зазначеною адресою чи закінченням встановленого терміну зберігання.

Явка представників сторін в судове засідання не вимагалась, а тому судова колегія вважає, що неявка представників та неподання відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджатиме перегляду рішення господарського суду Вінницької області від 17.11.2015 року у справі №902/1226/15.

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вивчила та дослідила матеріали справи та наявні в ній докази, розглянула матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, перевірила правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до статуту селянського (фермерського) господарства ВІА Прогрес, зареєстрованого Козятинською районною державною адміністрацією 02 березня 2000 року, позивач створений в процесі реорганізації колективного сільськогосподарського підприємства Прогрес та є його правонаступником (а.с.16).

В порядку правонаступництва до позивача перейшла земельна ділянка площею 423,9 га, що надавалася КСП Прогрес на праві постійного користування відповідно до державного акту на право постійного користування землею від 25 серпня 1997 року серії ВН №002889 (а.с.25-28).

Відповідно до матеріалів паювання КСП Прогрес гідротехнічні споруди не увійшли до пайового фонду, ні до переліку обєктів незавершеного будівництва, ні до обєктів, що не підлягають паюванню (а.с.92-109).

Згідно копій інвентаризаційних справ на гідротехнічні споруди №1-4, що розташовані на території Збаразької сільської ради (а.с.29-44), які визначають схематичні плани їх розташування, інформацію щодо року побудови та загальну вартість вказаних обєктів, а також копії витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що вказують загальні відомості про земельні ділянки, на яких побудовано гідротехнічні споруди (а.с.45-51).

Позивач намагався зареєструвати право власності на гідротехнічні споруди, однак рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 від 24 квітня 2015 року №20912555, від 28 квітня 2015 року №20983852, від 27 квітня 2015 року №20946378, від 28 квітня 2015 року №20994596 йому відмовлено у здійсненні такої реєстрації з мотивів ненадання усіх необхідних документів.

А тому, ОСОБА_1 (фермерське) господарство ВІА Прогрес звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до Збаразької сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно (гідротехнічні споруди ставків).

Позовні вимоги мотивовано тим, що СФГ ВІА ПРОГРЕС як правонаступник ліквідованого колективного сільськогосподарського підприємства Прогрес прийняло на себе усі права і обовязки вказаного підприємства, у тому числі право володіння та користування майном і землею, які були передані КСП Прогрес в колективну власність та відповідне постійне користування. Однак, до переліку майна, що перебувало у колективній власності КСП Прогрес та перейшло до СФГ ВІА Прогрес в порядку правонаступництва, через відсутність будь-яких правовстановлюючих документів не увійшли чотири гідротехнічні споруди ставків, розташованих на території Збаразької сільської ради.

Однак, з матеріалів паювання КСП Прогрес, а саме: з переліку основних засобів І-ІІІ груп, що підлягають паюванню; з переліку незавершеного будівництва, що підлягає паюванню; з переліку обєктів соціальної сфери і обєктів загального користуванню, що не підлягають паюванню, вбачається що гідротехнічні споруди не значаться в жодному із документів, тобто не увійшли ні до пайового фонду, ні до обєктів, які не підлягають паюванню, а тому у межах процедури паювання та реорганізації колективного сільськогосподарського підприємства вищезазначені гідротехнічні споруди не могли бути передані в порядку правонаступництва жодному із правонаступників, у тому числі і СФГ ВІА Прогрес.

Посилаючись на вклад у спірне майно власних фінансових ресурсів для його підтримання в належному стані, на добросовісне, відкрите та протягом 15 років безперервне володіння гідротехнічним спорудами, а також відсутність правовстановлюючих документів, позивач на підставі положень ст.41 Конституції України, ст. 328, 344, 392 Цивільного кодексу України просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме на: гідротехнічну споруду ставка №1, розташовану на земельній ділянці площею 0,1791 га кадастровий номер :01:002:0074; гідротехнічну споруду ставка №2, розташовану на земельній ділянці площею 0,2103 га кадастровий номер :02:001:0123; гідротехнічну споруду ставка №3, розташовану на земельній ділянці площею 0,1314 га кадастровий номер :02:002:0128; гідротехнічну споруду ставка 3, розташовану на земельній ділянці площею 0,1342 га кадастровий номер :02:002:0129, які знаходяться на території Збаразької сільської ради Козятинського району Вінницької області.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що вищезазначені гідротехнічні споруди були побудовані саме за рахунок КСП Прогрес, а також, що СФГ ВІА Прогрес вкладав у спірне майно власні фінансові ресурси для його підтримання в належному стані.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, Збаразька сільська рада не в змозі взяти на свій баланс гідротехнічні споруди №1-4 розташованих на земельних ділянках, що знаходяться на її території (а.с. 77).

Листом архівного відділу Козятинської районної державної адміністрації від 26 травня 2015 року №18/01-22 (а.с.57) підтверджено відсутність будь-яких правовстановлюючих документів на гідротехнічні споруди №1-4, що розташовані на території Збаразької сільської ради.

Згідно з інформацією Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг на території Збаразької сільської ради знаходиться девять ставків з гідротехнічними спорудами. Гідроспоруда на ставку з площею водного дзеркала 23,3 га перебуває на балансі Служби автомобільних доріг у Вінницькій області, решта гідротехнічних споруд являються безхазяйними (а.с.87). Дана інформація підтверджується реєстром водних обєктів області та гідротехнічних споруд, що знаходиться на сайті департаменту екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації.

Відповідно до реєстру водних та гідротехнічних об'єктів Вінницької області, станом на 28.08.2015 року гідротехнічні споруди, які є предметом спору, рахуються офіційно як об'єкти нерухомого майна, які не мають власника (№203-208 реєстру (а.с. 110)).

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області повідомлено про неможливість надати інформацію відносно того, у кого на балансі перебувають спірні обєкти нерухомості (лист від 04 листопада 2015 року №10-06/3081(а.с.88)).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Збаразька сільська рада не може бути належним відповідачем у даній справі, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем приймались рішення щодо взяття на облік, на свій баланс чи у господарське відання гідротехнічні споруди.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Гідротехнічна споруда є обєктом нерухомого майна адже є обєктом, розташованим на земельній ділянці, переміщення якого є неможливим без його знецінення та зміни призначення. Отже, право власності (відсутність права) на неї має бути зареєстровано у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.1 Водного кодексу України (надалі в тексті ВК України) водний обєкт природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, річка, озеро, водосховище, ставок, канал, водоносний горизонт).

Згідно закону України "Про аквакультуру" гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми (гідротехнічні споруди) - об'єкти нерухомого майна (земляні греблі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірноосушувальні канали, рибовловлювачі, камери облову, причали, водоскиди, бистротоки, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод.

Відповідно до положень ст.58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них.

Згідно ст. 59 Земельного кодексу України, громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування обєктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об'єктів портової інфраструктури та інших об'єктів водного транспорту.

Згідно з ст.83 ЗК України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності. До розмежування земель державної і комуналь-ної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійнюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади.

Згідно із ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Процедура взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначена Цивільним кодексом України. Так, згідно ст. 335 Цивільного кодексу України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

Частиною 2 ст. 335 Цивільного кодексу України встановлює, що безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до власних повноважень селищної ради належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

В той же час, відповідно до ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Тобто, перед поданням заяви про взяття на облік безхазяйної речі місцева рада має на своїй сесії прийняти рішення ради про необхідність взяття на облік такого обєкта.

Судова колегія вважає, що посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, документально не підтвердженими, такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак, скаржник, в порушення вимог ст.33 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, й ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для його скасування чи зміни та задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у звязку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "ВІА "Прогрес" на рішення господарського суду Вінницької області від 17.11.2015 року у справі №902/1226/15 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Вінницької області від 17.11.2015 року у справі №902/1226/15 залишити без змін.

2. Справу №902/1226/15 повернути до господарського суду Вінницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Крейбух О.Г.