ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2016р. Справа№ 914/4234/15

Господарський суд Львівської області в складі судді Петрашко М.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Науково-дослідне виробниче підприємство Екологія, м.Львів

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Спортивно-оздоровча база Львівська Швейцарія, с.Давидів Пустомитівського району Львівської області

про визнання підписаного та надісланого акта ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Науково-дослідне виробниче підприємство Екологія доказом виконання своїх обовязків за договором та стягнення 3 500,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 02.12.2015р.);

від відповідача ОСОБА_3 директор.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позовні вимоги заявлено ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Науково-дослідне виробниче підприємство Екологія до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Спортивно-оздоровча база Львівська Швейцарія про визнання підписаного та надісланого акта ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Науково-дослідне виробниче підприємство Екологія доказом виконання своїх обовязків за договором та стягнення 3 500,00 грн.

Ухвалою суду від 14.12.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 12.01.2016р. Ухвалою суду від 12.01.2016р. розгляд справи відкладено на 09.02.2015р.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві (вх.№56574/15).

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи та заперечення представників позивача та відповідача, суд,-

встановив:

10.02.2015р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Спортивно-оздоровча база Львівська Швейцарія (надалі замовник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Науково-дослідне виробниче підприємство Екологія (надалі виконавець) укладено договір №10/02 про надання послуг, відповідно до умов якого виконавець зобовязався надати замовнику комплекс послуг з розроблення документів для отримання дозволу на спеціальне водокористування на підприємстві «ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Спортивно-оздоровча база «Львівська Швейцарія», а замовник зобовязався прийняти та оплатити їх на умовах цього договору.

Відповідно до п.2.1. договору вартість усіх послуг, які доручаються виконавцю надати згідно кошторису (додаток №1) до даного договору складає: 5 500,00 грн. без ПДВ.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що строк надання послуг становить 25 робочих днів з дня отримання виконавцем коштів згідно з пунктом 6.2. даного договору.

Згідно з п.5.1. договору передбачено, зокрема, що замовник зобовязаний прийняти надані послуги згідно з актом про надання послуг, здійснити оплату на умовах цього договору та надати письмовий відгук про роботу виконавця, в якому зазначити якість наданих послуг та їх відповідність вимогам замовника, тривалість виконання, рівень кваліфікації спеціалістів виконавця, що надавали послуги замовнику, наявність матеріально-технічної бази у виконавця.

Відповідно до п.6.1. договору розрахунки за договором здійснюються шляхом перерахування замовником належної до оплати суми на банківський рахунок виконавця.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що замовник протягом 10 днів з дня укладення даного договору зобовязаний сплатити виконавцеві 50% вказаної в договорі (кошторисі) вартості наданих послуг.

Згідно із п.6.3. договору замовник зобовязаний повністю оплатити повну вартість наданих послуг (п.2.1. договору) протягом десяти днів з моменту підписання акту про надання послуг.

Позивач стверджує, що ним було надано відповідачу послуги передбачені договором на суму 5 500,00 грн. При цьому позивачем було надіслано відповідачу акт від 03.06.2015р. до договору про надання послуг №10/02 від 10.02.2015р. на суму 5 500,00 грн.

Однак зі сторони відповідача вказаний акт не підписано. Як зазначено у позовній заяві, 30.02.2015р. відповідач перерахував на рахунок позивача кошти в розмірі 2 000,00 грн. Як стверджує позивач, решта коштів, передбачених договором та актом до договору, а саме 3 500,00 грн., відповідачем перераховано не було.

Натомість відповідачем підписано акт до договору на суму 2 000,00 грн. та надіслано його на адресу позивача. Позивач стверджує, що відповідач самовільно передрукував акт, зазначивши у ньому вартість наданих послуг 2 000,00 грн., а не 5 500,00 грн. Вказаний акт на суму 2 000,00 грн. зі сторони позивача не підписаний.

Враховуючи наведене позивач звернувся до господарського суду Львівської області та просить визнати підписаний та надісланий акт ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Науково-дослідне виробниче підприємство Екологія доказом виконання своїх обовязків за договором, а також просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 3 500,00 грн.

Відповідач проти позову заперечив, подавши відзив (вх.№56574/15). Зокрема ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Спортивно-оздоровча база Львівська Швейцарія, що ним було перераховано ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Науково-дослідне виробниче підприємство Екологія аванс у розмірі 2 000,00 грн. Однак, як стверджує відповідач, позивачем не виконано комплекс послуг з розроблення документів для отримання дозволу на спеціальне водокористування для ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Спортивно-оздоровча база Львівська Швейцарія та не передано результатів послуг, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вбачається із матеріалів справи, 10.02.2015р. сторонами укладено договір №10/02 про надання послуг, відповідно до умов якого позивач зобовязався надати відповідачу комплекс послуг з розроблення документів для отримання дозволу на спеціальне водокористування на підприємстві «ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Спортивно-оздоровча база «Львівська Швейцарія», а відповідач зобовязався прийняти та оплатити їх на умовах цього договору.

Згідно із ст.843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Пунктом 2.1. договору сторони передбачили, що вартість усіх послуг, які доручаються виконавцю надати згідно кошторису (додаток №1) до даного договору складає: 5 500,00 грн.

Згідно з п.5.1. договору передбачено, зокрема, що замовник зобовязаний прийняти надані послуги згідно з актом про надання послуг, здійснити оплату на умовах цього договору та надати письмовий відгук про роботу виконавця, в якому зазначити якість наданих послуг та їх відповідність вимогам замовника, тривалість виконання, рівень кваліфікації спеціалістів виконавця, що надавали послуги замовнику, наявність матеріально-технічної бази у виконавця.

Відповідно до п.6.1. договору розрахунки за договором здійснюються шляхом перерахування замовником належної до оплати суми на банківський рахунок виконавця.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що замовник протягом 10 днів з дня укладення даного договору зобовязаний сплатити виконавцеві 50% вказаної в договорі (кошторисі) вартості наданих послуг.

Згідно із п.6.3. договору замовник зобовязаний повністю оплатити повну вартість наданих послуг (п.2.1. договору) протягом десяти днів з моменту підписання акту про надання послуг.

В матеріалах справи міститься акт від 03.06.2015р. до договору про надання послуг, відповідно до якого позивачем виконано роботи на суму 5 500,00 грн. Відповідно до вказаного акта позивачем надано відповідачу наступні послуги: ознайомлення з підприємством, отримання інформації про кількісні показники забору води та скидів зворотних вод, проведення розрахунку нормативного водоспоживання та водовідведення бази відпочинку, складання балансової схеми водопровідних каналізаційних мереж, підготовка документів замовника для подачі в державні органи, складання кошторисної документації, надання консультацій замовнику з розроблення документів для отримання дозволу на спеціальне водокористування.

Перелік виконаних робіт зазначених у вказаному акті, визначений у п.1.2. договору № 10/02 про надання послуг від 10.02.2015р.

Вказаний акт було надіслано на адресу відповідача, однак зі сторони відповідача він не був підписаний.

Відповідно до ст. 852 ЦК України, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Статтею 853 ЦК України передбачно, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем було заявлено про допущені позивачем у роботі відступи від умов договору або інші недоліки. А отже суд дійшов висновку, що роботи на суму 5 500,00 грн. були виконані позивачем та прийняті відповідачем.

Крім того, суд звертає увагу відповідача на те, що в акті на суму 2 000,00 грн., який підписаний лише зі сторони відповідача, зазначено, що відповідачу надано ті ж самі послуги, що перелічені і в акті на суму 5 500,00 грн. Відтак, підписавши акт в якому перелічені всі послуги, зазначені у акті позивача, відповідач тим самим підтвердив прийняття робіт передбачених договором.

В матеріалах справи містяться докази здійснення відповідачем оплати на суму 2 000,00 грн. Доказів сплати відповідачем решти коштів, а саме 3 500,00 грн. в матеріалах справи відсутні.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 3 500,00 грн. є обґрунтована, підтверджена матеріалами справи, не спростована відповідачем та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання підписаного та надісланого акта ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Науково-дослідне виробниче підприємство Екологія доказом виконання своїх обовязків за договором, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Такими способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Предметом позову може бути матеріально-правова вимога чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобовязання утриматися від їх вчинення.

Заявлена позивачем вимога щодо визнання підписаного та надісланого акта ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Науково-дослідне виробниче підприємство Екологія доказом виконання своїх обовязків за договором задоволенню не підлягає, оскільки не відповідає встановленим законом способам захисту прав.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата позивачем судового збору підтверджується платіжним дорученням №1592 від 18.11.2015р. на суму 1 218,00 грн.

Суд звертає увагу позивача на те, що згідно із п.п.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

А відповідно до п.п.2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Частиною 3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Оскільки позивачем було заявлено дві позовні вимоги, одна з яких має майновий характер, а інша немайновий характер, то позивачу слід було сплатити 2 436,00 грн. (1 218,00 грн. за вимогу майнового характеру та 1 218,00 грн. за вимогу немайнового характеру).

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, враховуючи те, що позивачем сплачено лише 1 218,00 грн. судового збору, керуючись нормами ст.49 ГПК України, суд дійшов висновку стягнути з відповідача в Дохід державного бюджету України 1 218,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85, 115, 116, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Спортивно-оздоровча база Львівська Швейцарія (81151, Львівська область, Пустомитівський район, с.Давидів, вул.Озерна 1«Б», ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Науково-дослідне виробниче підприємство Екологія (79057, м.Львів, вул.Антоновича, 128, ) заборгованість в розмірі 3 500,00 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Спортивно-оздоровча база Львівська Швейцарія (81151, Львівська область, Пустомитівський район, с.Давидів, вул.Озерна 1«Б», ) в дохід державного бюджету України 1 218,00 грн. судового збору.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 15.02.2016р.

Суддя Петрашко М.М.