ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

25.02.2016р. Справа № 917/1817/13

За заявою ОСОБА_1 про поновлення строку пред'явлення до виконання наказу суду від 14.01.2015 року у справі № 917/1817/13

за позовом ОСОБА_1, м. Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Молодіжна мода ЛТД", м. Полтава

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державний реєстратор Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції

про стягнення вартості частки майна та частини прибутку

суддя Тимощенко О.М.

Представники:

від позивача (заявника): ОСОБА_1 паспорт НОМЕР_1, виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 31.05.2001 року

від відповідача (боржника): Голяніщев Д.Ю. дов. б/н від 24.02.2016 року

від третьої особи: не з'явилися

Відповідно до довідки про автоматизований розподіл справ між суддями (повторний розподіл) від 14.01.2015 року справу №917/1817/13 року справу передано на розгляд судді Тимощенко О.М.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається заява ОСОБА_1 про поновлення строку пред'явлення до виконання наказу суду від 14.01.2015 року у справі № 917/1817/13.

25.02.2016 року від відповідача надійшов відзив на заяву про поновлення строку пред'явлення до виконання наказу суду від 14.01.2015 року.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про місце, дату та час його проведення була повідомлена належним чином (поштове повідомлення про вручення ухвали суду від 09.02.106 року в матеріалах справи).

Заявник (позивач) в судовому засіданні виклав зміст заяви та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача (боржника) проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те, що факт перебування позивача за межами України не є поважною причиною пропуску строку для пред'явлення наказу від 14.01.2015 рок до виконання.

Розглянувши матеріали справи та заяви, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

04.02.2014 року господарським судом Полтавської області по справі №917/1817/13 було прийнято рішення, яким задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення вартості належної частки майна товариства як корпоративного права відповідно до долі в статутному фонді товариства в розмірі 3,7% та належної частини прибутку (дивідендів) за наслідками фінансово-господарської діяльності товариства на підставі прийнятих загальними зборами учасників товариства рішень про розподіл прибутку товариства та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Молодіжна мода ЛТД" на користь ОСОБА_3 3785,10 грн. заборгованості, 1720,50 грн. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.12.2014 року рішення господарського суду Полтавської області від 04.02.2014 року у справі №917/1817/13 залишено без змін.

14.01.2015 року господарським судом Полтавської області на виконання рішення господарського суду Полтавської області від 04.02.2014 року та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 11.12.2014 року у справі №917/1817/13 було видано відповідний наказ. Наказ чинний для пред'явлення до виконання до 12.12.2015 року.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.02.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення господарського суду Полтавської області від 04.02.2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.12.2014 року у справі №917/1817/13 змінено та викладено п. 2 резолютивної частини рішення наступним чином: "2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Молодіжна мода ЛТД" (36039, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Фрунзе, 63, , інші реквізити невідомі) на користь ОСОБА_3 (36002, АДРЕСА_1, інші реквізити невідомі) 3785,10 грн. заборгованості, 1720,50 грн. судового збору, 1568,00 грн. витрат , пов'язаних з проведенням судової економічної експертизи №1100/1101", в іншій частині рішення господарського суду Полтавської області від 04.02.2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.12.2014 року у справі №917/1817/13 залишено без змін.

12.03.2015 року господарським судом Полтавської області на виконання постанови Вищого господарського суду України від 18.02.2015 року у справі №917/1817/13 було видано відповідний наказ. Наказ чинний для пред'явлення до виконання до 19.02.2016 року.

04.02.2016 року позивач звернувся до господарського суду Полтавської області з заявою про відновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу господарського суду Полтавської області від 14.01.2015 року по справі №917/1817/13 (том 4, арк. с. 152-153).

При розгляді заяви суд виходить з наступного.

У відповідності до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст. 115 ГПК України, рішення господарського суду, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

За приписами п.2 ч.1 ст.22 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно із ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.119 ГПК України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Отже, відновлення пропущеного строку здійснюється судом за наявності у сукупності наступних умов:

- строк пред'явлення наказу до виконання пропущено;

- причини пропуску встановленого строку визнані поважними.

При цьому, порядок встановлення, обчислення та закінчення процесуальних строків, підстави їх зупинення, умови і порядок відновлення та продовження процесуальних строків регламентовано ст.ст. 50 - 53 ГПК України.

Статтею 53 ГПК України передбачено, що за заявою сторони господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту наведеної норми, поважними визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. В даному випадку такі, які об'єктивно унеможливлювали стягувачу своєчасно, в передбачений ст.22 Закону України "Про виконавче провадження" строк, пред'явити наказ до виконання.

Відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку за наявності обставин, які об'єктивно перешкоджали стягувачу реалізувати своє право на пред'явлення наказу до виконання протягом законодавчо встановленого терміну.

При цьому слід зазначити, що причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами ст.43 ГПК України.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку, встановленого для пред'явлення наказу господарського суду до виконання, стягувач посилається на те, що не змогла пред'явити наказ від 14.01.2015 року до виконання у зв'язку з перебуванням тривалий час закордоном. Також позивач в судовому засіданні додатково пояснила, що судовий наказ отримала її мати, яка не могла пред'явити його до виконання, оскільки в неї не було відповідних повноважень на вчинення даних дій.

Як вбачається з матеріалів справи (арк. с. 162-164), позивач дійсно протягом дії наказу тривалий час перебувала закордоном та лише 24.12.2015 року повернулась до України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 року): "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення".

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як зазначено в п.42 рішення Європейського суду від 27.07.2004р. по справі "Ромашов проти України", суд повторює, що пункт 1 стаття 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків; таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "суду" (див. "Горнсбі проти Греції", від 19 березня 1997 р., 1997-II, p. 510, § 40). Таким чином, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

З урахуванням викладеного, дослідивши обставини, покладені в обґрунтування вищевказаної заяви стягувача, суд дійшов висновку, що причини, з яких останній пропустив строк для пред'явлення наказу до виконання, є поважними, а тому суд вважає за необхідне задовольнити дану заяву та поновити процесуальний строку пред'явлення наказу до виконання.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 53, 86, 119 України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку пред'явлення до виконання наказу суду від 14.01.2015 року у справі № 917/1817/13 задовольнити.

2. Поновити строк пред'явлення до виконання наказу від 14.01.2015 року, визнати, що він є дійсним для пред'явлення до виконання з 25.02.2016 року по 26.02.2017 року.

Суддя Тимощенко О.М.