ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2016 р. Справа № 926/1478/14

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Бойко С. М.

суддів: Бонк Т. Б.

Якімець Г. Г.

при секретарі Фіна Н.,

за участю представників:

від позивача - з'явився;

від відповідача - з'явився;

розглянув апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 20.11.2015

на рішення господарського суду Чернівецької області від 12.11.2015, суддя - Проскурняк О. Г.,

у справі № 926/1478/14

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Чернівці

до відповідача Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України, м. Чернівці

про стягнення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 12.11.2015 у справі №926/1478/14 в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2) до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України (далі Чернівецька митниця ДФС) про стягнення штрафу в розмірі 133 000,80 грн. - відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що твердження позивача про не прибуття відповідача на склад для отримання товару за вимогою від 11.04.2014 року № 24-70-05-16/01/2925 без поважних причин є безпідставним, оскільки позивач листом від 14.04.2014 року повідомив відповідача про відмову в розірванні договору та про притримання майна переданого на зберігання. Також, місцевий господарський суд зазначає, що позивачем не доведено наявність вини відповідача в неотриманні майна переданого на зберігання, оскільки 19.05.2014 року листом № 24-70-03-02/01/3908 відповідач звернувся до позивача щодо готовності 29.05.2014 року отримати майно згідно акту приймання-передачі, проте такого акту підписано не було. Акт приймання-передачі, укладений 10.12.2014 свідчить про те, що сторони погодили подальше зберігання майна за договором.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2 просить скасувати рішення господарського суду Чернівецької області від 12.11.2015 у справі № 926/1478/14 та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення відповідачем п. 2.2.3 договору зберігання № 50 від 16.01.2014, яке полягає у неотриманні поклажодавцем майна, переданого на зберігання, за узгодженої сторонами дати повернення зберігачем такого майна - 29.05.2014. Апелянт зазначає, що ненадання ФОП ОСОБА_2 доступу представникам Чернівецької митниці ДФС до приміщення складу 29.05.2014 не впливало на можливість відповідача забрати таке майно. Також, апелянт зазначає про можливість Чернівецької митниці ДФС 29.05.2014 забрати товар залишений на зберігання, що підтверджується актом розпломбування складського приміщення від 29.05.2014 та рішенням господарського суду Чернівецької області від 27.07.2015 у справі № 926/603/14, де встановлено, що « 29.05.2014 р. (акт розпломбування складського приміщення від 29.05.2014 р., які складені за участю працівників Чернівецької митниці ДФС та підписані ними) відповідачем надавався доступ позивачу до переданого на зберігання майна та можливість його повернути, проте, представники Чернівецької митниці ДФС лише оглянули товар, умови його зберігання та відмовилися забрати майно, опломбувавши приміщення складу».

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ФОП ОСОБА_2, а рішення господарського суду Чернівецької області від 12.11.2015 - залишити без змін. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували відмову відповідача забрати товар, внаслідок чого відбулось порушення умов договору.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд скасувати рішення господарського суду Чернівецької області від 12.11.2015 у справі № 926/1478/14.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив доводи апеляційної скарги та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення господарського суду Чернівецької області від 12.11.2015 у справі № 926/1478/14 без змін.

Після відкладення розгляду справи, у судове засідання з'явились представники позивача та відповідача.

Розглянувши наявні в справі матеріали, давши оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача в судовому засіданні, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення господарського суду Чернівецької області від 12.11.2015 у справі №926/1478/14 слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судами встановлено, що ФОП ОСОБА_5 23.10.2013 передано на зберігання Чернівецькій митниці Міндоходів по уніфікованій митній квитанції МД-1 серія КВ № 601534 ввезеного ним на митну територію товар, не оформлений у митному режимі: м'ясо морожене куряче механічної обвалки (фарш) тепловій, кулінарній обробці та консервуванню не піддавався, що знаходиться на 21 палетті, у зв'язку із тим, що в нього відсутні кошти для сплати митних платежів.

Вказаний товар за своїми товарними характеристиками підлягає зберіганню при температурі - 18 градусів по Цельсію. Одночасно ФОП ОСОБА_5 було запропоновано приміщення, яке відповідає вимогам зберігання даного виду товару (холодильна камера) по АДРЕСА_1, яке раніше було складом тимчасового зберігання закритого типу та власник складу ФОП ОСОБА_2 може прийняти даний товар на відповідальне зберігання, що підтверджується заявою від 17.10.2013 (а.с. 153-154, Т.1).

Згідно пункту 4 статті 239 Митного кодексу України товари, які через свої властивості не можуть зберігатися на складі органу доходів і зборів, за рішенням керівника органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов'язки, можуть передаватися органами доходів і зборів на зберігання підприємствам, на складах яких створено необхідні умови для належного зберігання таких товарів. Для цілей цього Кодексу таке зберігання вважається зберіганням на складі органу доходів і зборів.

Зберігатися такі товари на складі митного органу можуть протягом 90 днів (частина 1 статті 240 Митного кодексу України).

У зв'язку із відсутністю у Чернівецької митниці ДФС приміщення (холодильної камери), яке б забезпечувало зберігання товару з відповідною температурою, Чернівецька митниця ДФС прийняла рішення №40800/0058 від 23.10.2013 про створення зони митного контролю в приміщенні площею 25,55 кв. м. (холодильна камера) на складі, де прийнято на зберігання майно, який належить ФОП ОСОБА_2 та розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26421139 від 12.02.2009 (а.с. 17, Т.1) ОСОБА_2 є власником нежитлових будівель за адресою АДРЕСА_1.

Також, судами встановлено, що внаслідок надання Чернівецькою митницею ДФС дозволу на розміщення товару на складі митного органу та створення тимчасової зони митного контролю між ФОП ОСОБА_2 та Чернівецькою митницею ДФС укладено договір зберігання № 310 від 23.10.2013 (а.с. 12-13, Т.1) за умовами якого Чернівецька митниця ДФС передає ФОП ОСОБА_2, а остання приймає на зберігання з 23.10.2013 до моменту звернення Чернівецької митниці ДФС включно та зобов'язується повернути Чернівецькій митниці ДФС у схоронності майно, передане на зберігання згідно акту приймання-передачі майна. Право власності на майно до підприємства не переходить. Майно не може бути задіяне в господарському обороті підприємства або бути передане ним третім особам.

Пунктом 2.1.8 договору зберігання № 310 визначено, що ФОП ОСОБА_2 повертає майно Чернівецькій митниці ДФС повністю або частково за першою вимогою останнього не пізніше 1-го дня з дня одержання такої вимоги. За п. 2.1.9 договору ФОП ОСОБА_2 повертає майно повністю після припинення договору.

Відповідач сплачує на рахунок ФОП ОСОБА_2 кошти за зберігання майна вказаного в пункті 1.1 цього договору з розрахунку 4 533,39 грн. за 17 календарних днів зберігання (п. 3.1). Згідно з п. 4.3 договору за невиконання умов договору, які не пов'язані з грошовими розрахунками, винна сторона зобов'язана сплатити іншій стороні штраф 120% вартості майна, зданого на зберігання.

Відповідно до п. 7.4 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного його виконання.

На виконання умов договору, підписано акт приймання-передачі № 26 від 23.10.2013 (а.с.14, Т.1), згідно з яким, представник Чернівецької митниці ДФС - Довгань Валентина Іванівна передала, а представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 прийняв майно на зберігання. Майно, що передавалось визначене графою «Перелік майна» в акті приймання-передачі майна, а саме: «м'ясо морожене куряче механічної обвалки (фарш), тепловій, кулінарній обробці та консервуванню не піддавалося, харчові добавки - відсутні, чиста вага - 21 145 кг, 1 680 поліблоків, призначення для виробничих потреб».

В силу частини 3 статті 35 ГПК України обставини, що встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 27.07.2015 в справі №926/603/14 за позовом Чернівецької митниці ДФС до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору, повернення майна та сплату штрафу встановлено, що майно митниці за договором № 310 від 23.10.2013 року не поверталося, а продовжувало перебувати на зберіганні відповідно до новоукладеного договору зберігання № 50 від 16.01.2014 року із наступними змінами та доповненнями до нього, що свідчить про продовження договірних відносин зберігання.

Таким чином, договір зберігання № 310 від 23.10.2013 року виконаний лише в частині проведення розрахунку за зберігання по 31.12.2013 р., однак майно продовжувало зберігатися без повернення власнику в силу Договору від 16.01.2014 № 50, без складення нового акта приймання-передачі майна. Умови договору зберігання від 23.10.2013 року № 310 та договору зберігання від 16.01.2014 року № 50 є однаковими за змістом, один предмет зберігання.

За умовами укладеного між ФОП ОСОБА_2 та Чернівецькою митницею ДФС договору зберігання № 50 від 16.01.2014 (а.с. 69-71, Т.2) (далі договір) Чернівецька митниця ДФС передає ФОП ОСОБА_2, а остання приймає на зберігання з 01.01.2014 до моменту звернення Чернівецької митниці ДФС включно та зобов'язується повернути Чернівецькій митниці ДФС у схоронності майно, передане на зберігання згідно акту приймання-передачі майна. Право власності на майно до підприємства не переходить. Майно не може бути задіяне в господарському обороті підприємства або бути передане ним третім особам.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Із даною правовою нормою кореспондуються і положення статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України), за якою господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до частини 1 статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Таким чином, проаналізувавши зміст договору № 50 від 16.01.2014, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли відносини зберігання, які регулюються главою 66 ЦК України.

Пунктом 2.1.8 договору зберігання № 50 визначено, що ФОП ОСОБА_2 повертає майно Чернівецькій митниці ДФС повністю або частково за першою вимогою останнього не пізніше 1-го дня з дня одержання такої вимоги. За п. 2.1.9 договору ФОП ОСОБА_2 повертає майно повністю після припинення договору.

Чернівецька митниця ДФС сплачує на рахунок ФОП ОСОБА_2 кошти за зберігання майна вказаного в пункті 1.1 цього договору з розрахунку 8 533,44 грн. за 32 календарних днів зберігання (п. 3.1). Згідно з п. 4.3 договору за невиконання умов договору, які не пов'язані з грошовими розрахунками, винна сторона зобов'язана сплатити іншій стороні штраф 120% вартості майна, зданого на зберігання.

Відповідно до п. 7.4 договір набирає чинності з 01.01.2014 і діє до повного його виконання.

Згідно з частиною 1 статті 938 ЦК України зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Частиною 1 статті 946 ЦК України встановлено, що плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Отже, враховуючи, що у позовній заяві ФОП ОСОБА_2 просить стягнути штраф у розмірі 133 000,80 грн.( пункт 4.3 договору) за відмову повернення товару, зданого на зберігання з підстав порушення п. 2.2.2., 2.2.3. договору. Таким чином предметом позову є вимога про стягнення штрафу 120% вартості майна, зданого на зберігання, у розмірі 133 000,80 грн. за договором зберігання.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Із частин 1, 2 статті 549 ЦК України випливає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

В постанові Верховного Суду України від 18.02.2014 у справі № 3-2гс14, висловлено правову позицію, згідно з якою, штраф - це один із видів забезпечення виконання зобов'язання (статті 546, 549 ЦК України), який має допоміжний (акцесорний) стосовно основного зобов'язання характер.

Отже, обов'язковою умовою стягнення штрафу є невиконання або неналежне виконання умов договору.

За змістом пунктів 1.1., 2.2.1. договору передання товару однією стороною (поклажодавцем) другій стороні (зберігачу), і повернення вказаного товару зберігачем поклажодавцеві у схоронності підтверджується актом приймання-передачі.

Отже, сторони в договорі визначили акт приймання-передачі виконаних робіт суттєвим елементом встановлених між ними правовідносин, а тому договір як джерело матеріального права при вирішенні спору підлягав застосуванню у повному обсязі згідно зі статтями 6, 11 ЦК України. (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 08.04.2014 у справі № № 3-7гс14)

З матеріалів справи вбачається, що майно передане на зберігання відповідача повернуте позивачу, про що свідчить акт приймання передачі майна від 10.12.2014 (а.с. 126, Т. 1). 17.12.2014 позивач платіжним дорученням № 369 оплатив послуги по зберіганню майна в повному обсязі.

Як встановлено частиною 1 статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із укладених між сторонами змін та доповнень № 561 від 10.12.2014 (а.с. 69, Т. 1) до договору зберігання № 50 від 16.01.2014 вбачається, що сторони домовилися змінити пункт 3.1 договору та викласти в наступній редакції: «Чернівецька митниця ДФС сплачує на рахунок підприємства кошти за зберігання майна вказаного в пункті 1.1 цього договору з розрахунку 92 001,15 грн. за 345 календарних днів зберігання».

З вищевикладеного слідує висновок, що сторони домовились про збільшення ціни договору з 8 533,44 грн. за 32 календарні дні зберігання до 92 001,15 грн. за 345 календарних днів зберігання. Відтак, відбулось продовження строку дії договору зберігання № 50 від 16.01.2014 (а.с. 15-16, Т.1) до 10.12.2014 року та пропорційне збільшення ціни договору за рахунок збільшення терміну зберігання.

Отже, договір зберігання № 50 від 16.01.2014 (а.с. 15-16, Т.1) діяв з 16.01.2014 по 10.12.2014. Таким чином, доводи апелянта про порушення відповідачем (Чернівецькою митницею ДФС) умов договору щодо обов'язку забрати товар, що залишений на зберігання - є безпідставними, з огляду на те, що договірні відносини між сторонами були продовжені та виконувались сторонами, що підтверджується актом приймання-передачі майна № 31 від 10.12.2014, а також з укладених між сторонами змін та доповнень № 561 від 10.12.2014 (а.с. 69, Т. 1) до договору зберігання № 50 від 16.01.2014.

Враховуючи, що договірні відносини між сторонами були продовжені до 10.12.2014, а тому доводи апелянта про те, що Чернівецька митниця ДФС до 29.05.2014 не виконала свій обов'язок забрати товар, що залишений на зберігання є безпідставними. Спростовуються встановленими по справі обставинами і посилання апелянта на: лист Чернівецької митниці Міндоходів № 24-70-05-16/01/0688 від 28.01.2014 (а.с. 155, Т.1); лист Чернівецької митниці Міндоходів № 24-70-05/02/1138 від 11.02.2014 «Про надання доступу» (а.с. 156, Т.1); акт від 11.02.2014 (а.с. 148, Т.1); лист Чернівецької митниці Міндоходів № 24-70-05-16/01/1414 від 18.02.2014 (а.с. 147, Т.1); лист Чернівецької митниці Міндоходів № 24-70-03-02/01/1481 від 20.02.2014 (а.с. 143, Т.1); акт від 21.02.2014 (а.с. 142, Т.1); заява про надання копій документів від 03.03.2014 (а.с. 162, Т.1); лист Чернівецької митниці Міндоходів № 24-70-05-16/01/2819 від 08.04.2014 (а.с. 137, Т.1); відповідь ФОП ОСОБА_2 (а.с. 167, Т.1) на лист Чернівецької митниці Міндоходів № 24-70-05-16/01/2819 від 08.04.2014; лист Чернівецької митниці Міндоходів № 24-70-05-16/01/2861 від 09.04.2014 (а.с. 136, Т.1); акт від 10.04.2014 (а.с. 135, Т.1); вимога Чернівецької митниці ДФС № 24-70-05-16/01/2925 від 11.04.2014 (а.с. 18, Т.1); лист від 14.04.2014 (а.с. 117, Т.1); відповідь від 01.05.2014 ФОП ОСОБА_2 (а.с. 20, Т.1); відповідь Чернівецької митниці ДФС № 24-70-03-02/01/3908 від 19.05.2014 на заяви від 01.05.2014 та 05.05.2014 (а.с.21, Т.1); акт розпломбування складського приміщення від 29.05.2014 (а.с. 22, Т.1); лист Чернівецької митниці ДФС № 24-70-05-16/01-5371 від 08.07.2014 «Про надання доступу» (а.с. 131, Т.); лист Чернівецької митниці ДФС № 24-70-05-16/03/9419 від 27.11.2014 «Про повернення майна» (а.с. 130, Т.); лист Чернівецької митниці ДФС № 24-70-05-16/03/9585 від 03.12.2014 «Про повернення майна» (а.с. 127, Т.); акт розпломбування складського приміщення від 03.12.2014 (а.с. 129, Т.1); лист Чернівецької митниці ДФС № 24-70-05-16/03/9623 від 05.12.2014 «Про повернення майна» (а.с. 128, Т.).

Таким чином, Львівський апеляційний господарський суд, прийшов до висновку про недоведеність апеляційної скарги ФОП ОСОБА_2, тому, рішення господарського суду Чернівецької області від 12.11.2015 у справі № 926/1478/14 підлягає залишенню без змін, а апеляціційна скарга без задоволення.

Стаття 32 ГПК України визначає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

В силу ст. 49 ГПК України сплата судового збору покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Чернівецької області від 12.11.2015 у справі №926/1478/14 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України - залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя С.М. Бойко

Судді Т. Б. Бонк

Г.Г. Якімець

Повний текст виготовлено 15.02.2016