ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2016 р.Справа № 5024/1115/2011
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Лавриненко Л.В., Пироговського В.Т.

секретар судового засідання Мельник Ю.М.

за участю:

від Фонду державного майна України - Тафінцева В.В., довіреність № 379, від 16.11.2015;

від прокуратури - Лянна О.А., посвідчення № 031420, дата видачі 19.01.2015;

від ТОВ «Жемчужина» - Колесник І.М., довіреність б-н, від 25.09.2015;

від Приватного Херсонського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Херсонтурист» - Колесник І.М., довіреність б-н, від 20.01.2016;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника прокурора Херсонської області

на рішення господарського суду Херсонської області від 22.10.2015

у справі № 5024/1115/2011

за позовом Прокурора м. Нова Каховка в інтересах держави в особі Фонду державного майна України

до відповідача-1: Приватного Херсонського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Херсонтурист»

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Жемчужина»

до відповідача-3: Виконавчого комітету Новокаховської міської ради

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1: Комунального підприємства «Каховське бюро технічної інвентаризації»

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1: Федерації професійних спілок України

про визнання недійсними свідоцтв про право власності, договору купівлі-продажу, визнання права власності, витребування майна з незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Прокурор міста Нова Каховка в інтересах держави в особі Фонду державного майна України у червні 2014 року звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом до Приватного Херсонського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Херсонтурист», Товариства з обмеженою відповідальністю «Жемчужина» та Виконавчого комітету Новокаховської міської ради, в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право власності Херсонського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Херсонтурист» від 08.11.2010 серія САС № 456975 на турготель «Нова Каховка» у м. Нова Каховка по пр-ту Дніпровському, 20, загальною площею 5295,5 кв.м. та будівель і споруд, згідно з генеральним планом БТІ; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 02.12.2009, укладений між ТОВ «Жемчужина» та Херсонським обласним закритим акціонерним товариством по туризму та екскурсіях «Херсонтурист» щодо продажу 37/1000 будівлі туристичного готелю «Нова Каховка» у м.Нова Каховка по пр-ту Дніпровському, 20, що складається з гаражу літ. Б, пральні з прибудовою та ґанками літ. В, в, в1, в2, складу з підвалом, входом у підвал та рампою літ. Г, під Г, г, г1, санблоку літ. И, складу літ. К, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу Новіковою Л.В. за № 3128; визнати недійсним свідоцтво про право власності ТОВ «Жемчужина» від 08.11.2010 серія САС № 456976 на нежитлову будівлю у м. Нова Каховка по пр-ту Дніпровському, 20-а, що складається з гаражу літ. Б, пральні з прибудовою та ґанками літ. В, в, в1, в2, складу з підвалом, входом у підвал та рампою літ. Г, під Г, г, г1, санблоку літ. И, складу літ. К, вимощення І, огорожі 1, оглядової ями 2; витребувати з незаконного володіння ТОВ «Жемчужина» нежитлову будівлю у м. Нова Каховка по пр-ту Дніпровському, 20-а, що складається з гаражу літ. Б., пральні з прибудовою та ґанками літ. В, в, в1, в2, складу з підвалом, входом у підвал та рампою літ. Г, під Г, г, г1, санблоку літ. И, складу літ. К, вимощення І, огорожі 1, оглядової ями 2 та визнати за Фондом державного майна України право власності на нежитлову будівлю у м. Нова Каховка по пр-ту Дніпровському, 20-а, що складається з гаражу літ. Б., пральні з прибудовою та ґанками літ. В, в, в1, в2, складу з підвалом, входом у підвал та рампою літ. Г, під Г, г, г1, санблоку літ. И, складу літ. К, вимощення І, огорожі 1," оглядової ями 2; витребувати з незаконного володіння Херсонського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Херсонтурист» турготель «Нова Каховка» у м. Нова Каховка по пр-ту Дніпровському, 20, загальною площею 5295,5 кв. м. та будівель і споруд згідно з генеральним планом БТІ та про визнання за Фондом державного майна України права власності на туристичний готель «Нова Каховка» у м. Нова Каховка по пр-ту Дніпровському, 20, загальною площею 5295,5 кв. м. та будівель і споруд згідно з генеральним планом БТІ.

Обґрунтовуючи позов прокурор посилається на частину 2 статті 20, 36-1 Закону України «Про прокуратуру», статті 203-213, 216, 215, 657, 321, 325, 328, 388 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 12.09.2011 у справі №5024/1115/2011 (яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 29.05.2014), з урахуванням ухвали господарського суду Херсонської області від 22.09.2011 про виправлення описок, позов задоволено.

Рішення суду обґрунтовано посиланнями на положення Закону України «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташованих на території України», статті 21, 215, 216, 321, 236, 392, 393, статтями 388, 658 ЦК України, ст. 21 Закону України «Про власність» та мотивовано тим, що згідно з Постановою Верховної Ради України від 10.04.1992 № 2268-ХП «Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього союзу РСР, розташовані на території України», майно та фінансові ресурси, розташовані на території України підприємств, установ та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього СРСР вирішено тимчасово передати ФДМУ, який згідно з пунктом 1 Тимчасового положення про ФДМУ, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 №2558, здійснює державну політику у сфері приватизації державного майна і виступає орендодавцем майнових комплексів, що є загальнодержавною власністю, тому розпорядження цим майном можливе за згодою Фонду державного майна України. Господарський суд першої інстанції дійшов до висновку, що спірне майно не було об'єктом права власності профспілок УРСР, оскільки останні не є правонаступником професійних спілок СРСР. Спірний об'єкт мав статус Державної власності, тому дії щодо зміни власника цього майна є неправомірними. Виходячи з положень статті 388 Цивільного кодексу України та тієї обставини, що спірний об'єкт вибув із володіння Держави не з її волі, іншим шляхом, суд дійшов до висновку про задоволення позову, відхиливши доводи відповідачів щодо пропуску строку позовної давності з огляду на те, що його (строку) перебіг починається з моменту виникнення права на позов у позивача - Фонду державного майна України. При цьому, господарським судом першої інстанції враховано, що прокурору стало відомо про право на позов в межах зазначеного трирічного строку.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.08.2014 у справі № 5024/1115/2011 касаційну скаргу Приватного Херсонського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Херсонтурист» на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.05.2014 у справі № 5024/1115/2011 частково задоволено.

Рішення господарського суду Херсонської області від 12.09.2011 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.05.2014 у справі № 5024/1115/2011 скасовано. Справу № 5024/1115/2011 передано на новий розгляд до господарського суду Херсонської області.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 04.09.2014 у справі №5024/1115/2011 (суддя Литвинова В.В.) відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 у справі №5024/1115/2011 рішення господарського суду Херсонської області від 04.09.2014 у справі № 5024/1115/2011 скасовано. Позов задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності Херсонського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Херсонтурист» від 08.11.2010 серія САС № 456975 на турготель «Нова Каховка» у м. Нова Каховка по пр. Дніпровському, 20, загальною площею 5295,5 кв. м та будівель і споруд згідно з генеральним планом БТІ.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 02.12.2009 між ТОВ «Жемчужина» та Херсонським обласним закритим акціонерним товариством по туризму та екскурсіях «Херсонтурист» 37/1000 будівлі туристичного готелю «Нова Каховка» у м. Нова Каховка по пр. Дніпровському, 20, що складається з гаражу літ. Б, пральні з прибудовою та ґанками літ. В, в, в1, в2, складу з підвалом входом у підвал та рампою літ. Г, під Г, г, г1, санблоку літ. И, складу літ. К, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу Новіковою Л.В. № 3128.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності ТОВ «Жемчужина» від 08.11.2010 серія САС № 456976 на нежитлову будівлю у м. Нова Каховка по пр. Дніпровському, 20-а, що складається з гаражу літ. Б., пральні з прибудовою та ганками літ. В, в, в1, в2, складу з підвалом входом у підвал та рампою літ. Г, під Г, г, г1, санблоку літ. И, складу літ. К, вимощення І, огорожі 1, оглядової ями 2.

Визнано за Фондом державного майна України право власності на нежитлову будівлю у м. Нова Каховка по пр. Дніпровському, 20-а, що складається з гаражу літ. Б., пральні з прибудовою та ганками літ. В, в, в1, в2, складу з підвалом входом у підвал та рампою літ. Г, під Г, г, г1, санблоку літ. И, складу літ. К, вимощення І, огорожі 1, оглядової ями 2.

Витребувано з незаконного володіння ТОВ «Жемчужина» на користь Фонду державного майна України нежитлову будівлю у м. Нова Каховка по пр. Дніпровському, 20-а, що складається з гаражу літ. Б, пральні з прибудовою та ґанками літ. В, в, в1, в2, складу з підвалом входом у підвал та рампою літ. Г, під Г, г, г1, санблоку літ. И, складу літ. К, вимощення І, огорожі 1, оглядової ями 2.

Визнано за Фондом державного майна України право власності на туристичний готель "Нова Каховка" у м. Нова Каховка по пр. Дніпровському, 20, загальною площею 5295,5 кв. м. та будівель та споруд згідно з генеральним планом БТІ.

Витребувано з незаконного володіння Херсонського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Херсонтурист» на користь Фонду державного майна України турготель «Нова Каховка» у м. Нова Каховка по пр. Дніпровському, 20, загальною площею 5295,5 кв. м. та будівель і споруд згідно з генеральним планом БТІ.

Не погоджуючись з постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 у справі № 5024/1115/2011, Приватне Херсонське обласне акціонерне товариство по туризму та екскурсіях «Херсонтурист» звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.07.2015 по справі №5024/1115/2011 рішення господарського суду Херсонської області від 04.09.2014 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 у справі №5024/1115/2011 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Херсонської області.

За результатами перегляду судових актів, прийнятих попередніми судами в межах цієї справи, постановою Вищого господарського суду України від 14.07.2015 скасовані попередні рішення, а справа повернута до суду першої інстанції на новий розгляд. В постанові Вищий господарський суд України прийшов до висновку, що задовольняючи вимоги прокурора суди дійшли до передчасного висновку, що прокурором не пропущено строк позовної давності, встановлений для захисту порушеного права, оскільки норми закону про початок перебігу позовної давності, встановлені для особи, права або інтереси якої порушено, поширюються й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 22.10.2015 (суддя Задорожна Н.О.) у задоволені позову відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що перебіг позовної давності за позовними вимогами щодо визначення режиму власності на спірний об'єкт почався з 20.01.1997 і, в порядку статті 71 Цивільного кодексу УРСР, сплив 20.01.2000. Проте, а ні прокуратурою та позивачем не спростовано обставини пропуску позовної давності у даній справі, поважність причини пропуску позовної давності не доведена, що вказує на наявність достатніх підстав для відмови в позові у зв'язку зі спливом позовної давності.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Заступник прокурора Херсонської області звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 22.10.2015 та прийняте нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги прокурора міста Н. Каховка в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до приватного Херсонського обласного акціонерного товариства «Херсонтурист», ТОВ «Жемчужина», виконавчого комітету Новокаховської міської ради про визнання недійсним свідоцтв про право власності, договір купівлі-продажу, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Зокрема, особа яка подала апеляційну скаргу вважає, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме ст. 19, 41 Конституції України, ст.ст. 261, 268. 391 ЦК України.

Крім цього, скаржник зазначає, що позовна давність за позовними вимогами прокурора про визнання права власності та витребування майна розпочинає свій перебіг від часу, коли позивач дізнався про те, що річ перейшла у чуже незаконне володіння, а також про особу порушника. Однак, матеріали справи не містять доказів того, що держава в особі Фонду державного майна України дізналася про порушника свого права власності до моменту подання позову, оскільки про факт одержання ПАТ «Херсонтурист» та ТОВ «Жемчужина» свідоцтв про право власності на спірний об'єкт, Фонду державного майна України до проведення прокуратурою перевірки у 2011 році, відомо не було.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Філінюк І.Г., судді - Лавриненко Л.В., Пироговський В.Т.) від 27.11.2015 апеляційну скаргу Заступника прокурора Херсонської області прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.01.2016 о 10:30.

26.01.2016 ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 продовжено строк апеляційного провадження на 15 днів до 11.02.2016 включно, розгляд апеляційних скарг відкладено на 10.02.2016 о 13:30.

10.02.2016 до Одеського апеляційного господарського суду від ТОВ «Жемчужина» надійшли заперечення на апеляційну скаргу, відповідно до яких просить відмовити у задоволені апеляційної скарги та залишити в силі рішення господарського суду Херсонської області.

У судове засідання 10.02.2016 з'явились представники Фонду державного майна України, прокуратури, ТОВ «Жемчужина» та Приватного Херсонського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Херсонтурист». Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України явка у судове засідання це право, а не обов'язок учасників процесу, справа може розглядатися без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судами у попередніх розглядах справи, що Постановою Центрального Виконавчого Комітету СРСР від 17.04.1936 ліквідовано Всесоюзне товариство пролетарського туризму і екскурсій з передачею всього його майна Всесоюзній Центральній Раді Професійних Спілок (ВЦРПС). Вказаною постановою на ВЦРПС і його організації покладено безпосереднє керівництво роботою в області місцевих, дальніх екскурсій, масового туризму і альпінізму. Також, постановлено ВЦРПС організувати управління місцевими і дальніми екскурсіями і масовим туризмом, передати в його безпосереднє відання маршрути союзного та місцевого значення, що знаходяться в системі Всесоюзного товариства пролетарського туризму і екскурсій, всіма туристично-екскурсійними базами і будівництвом.

Постановою Секретаріату ВЦРПС від 24.04.1945, протокол № 53 пункт 24 відновлено діяльність туристично-екскурсійного управління ВЦРПС на правах відділу.

Постановою Президії ВЦРПС від 27.11.1959 (протокол № 25 пункт 4) створено з 01.01.1960 в союзних республіках республіканські, а по РСФРР, в окремих краях і областях, краєві, обласні туристично-екскурсійні управління, у віданні яких повинні знаходитися туристичні господарства відповідних республік, країв і областей.

Постановою Президії ВЦРПС від 20.07.1962 (протокол № 17 пункт 4) центральні республіканські, краєві і обласні туристично-екскурсійні управління реорганізовані в Центральний, республіканські краєві і обласні ради по туризму.

Постановою Президії ВЦРПС від 11.09.1981 № 8-15 згідно з постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 31.10.1980 «Про подальший розвиток і вдосконалення туристично-екскурсійної справи в країні» затверджено Положення про міжвідомчу раду по туризму і екскурсіях при ВЦРПС .

Постановою Президії Центральної Ради по туризму та екскурсіях від 27.07.1982 № 8-3 затверджено Положення про Українську республіканську раду по туризму і екскурсіях.

Відповідно до вказаного Положення Українська республіканська рада по туризму і екскурсіях являється органом, який здійснює керівництво радами по туризму і екскурсіям, іншими підвідомчими установами, організаціями, підприємствами туристично-екскурсійної системи профспілок на території УРСР. Українська республіканська рада по туризму та екскурсіях працює під керівництвом Центральної ради по туризму і екскурсіях Української республіканської ради профспілок (Укрпрофрада) в тісному контакті з обласними радами і республіканськими комітетами профспілок, іншими громадськими організаціями, державними комітетами, міністерствами і відомствами Української РСР. Українська республіканська рада по туризму і екскурсіях здійснює свою діяльність на началах госпрозрахунку, являється юридичною особою, має розрахунковий рахунок, самостійний баланс. Положенням також визначені завдання, зміст роботи, склад коштів.

Правовий статус ВЦРПС, його завдання, функції визначалися статутом професійних спілок СРСР, в редакції затвердженій ХУШ з'їздом профспілок СРСР від 01.01.1987. Відповідно до статуту професійні спілки являлись загальносоюзною громадською організацією, до складу якого входили республіканські ради.

Постановою Президії ВЦРПС від 26.04.1988 № 5-1 затверджені основні напрямки розвитку і покращення санаторно-курортного обслуговування, туризму і відпочинку трудящих.

Установчим з'їздом незалежних професійних спілок України 06.10.1990 прийнято Декларація про утворення Федерації незалежних професійних спілок України.

Президія Федерації незалежних профспілок України постановою № П-7-7 від 23.08.1991 прийняла рішення про перетворення Української республіканської ради з туризму та екскурсій в закрите акціонерне товариство «Укрпрофтур».

Загальними зборами акціонерів Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур»від 14.04.1998 протокол № 6 затверджено статут Українського закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур». Скорочена назва - 3AT «Укрпрофтур». Засновниками ЗАТ «Укрпрофтур» є Федерація профспілок України та Фонд соціального страхування України. ЗАТ «Укрпрофтур» є правонаступником Української республіканської ради по туризму та екскурсіях, туристсько-екскурсійних підприємств, установ та організацій профспілок України.

Туристичний готель «Нова Каховка» побудований у 1972 році на кошти Всеукраїнської республіканської профспілкової спілки і переданий на баланс Херсонської обласної ради по туризму та екскурсіях.

Постановою колегії центральної ради по туризму та екскурсіях від 18.07.1988 № 12-4 створено Херсонське обласне туристично-екскурсійне виробниче об'єднання «Херсонтурист».

Постановою колегії Української республіканської ради по туризму і екскурсіям від 27.11.1989 Херсонську обласну раду по туризму та екскурсіях ліквідовано.

Президія Федерації незалежних профспілок України постановою № П-7-7 від 23.08.1991 прийняла рішення про перетворення Української республіканської ради з туризму та екскурсій в закрите акціонерне товариство «Укрпрофтур». Рада Федерації незалежних профспілок та Фонд соціального страхування України 04.10.1991 уклали установчий договір і затвердили його статут.

Рішенням правління Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіям «Укрпрофтур» від 03.12.1991 створено Херсонське обласне відділення Українського акціонерного товариства по туризму і екскурсіям «Укрпрофтур».

Рішенням правління Українського акціонерного товариства по туризму і екскурсіям «Укрпрофтур» від 27.07.1994 Херсонське обласне відділення «Херсонтурист» реорганізовано в Херсонське обласне дочірнє підприємство «Херсонтурист» Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур».

Рішенням позачергових загальних зборів Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур» від 09.12.1998 реорганізовано Херсонське обласне дочірнє підприємство «Херсонтурист» в Херсонське обласне закрите акціонерне товариство по туризму та екскурсіях «Херсонтурист».

Згідно з постановою Верховної Ради України від 10.04.1992 № 2268-XII «Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України», майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій, до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР вирішено тимчасово передати Фонду державного майна України.

Постановою Верховної Ради України від 04.02.1994 № 3943-ХП «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР» встановлено, що тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю.

Згідно з Указом Президії Верховної Ради України від 30.08.1991 № 1452 -XII "Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави" та Законом України від 10.09.1991 № 1540-ХП «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України», майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування, розташовані на території нашої країни, є державною власністю України, а укладені після 29.11.1990 майнові договори, якими змінено форму власності, визнаються недійсними.

З метою збереження в інтересах громадян України майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР Верховна Рада України своєю постановою від 10.04.1992 № 2268-ХП «Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України» тимчасово, до визначення правонаступників, передала Фонду державного майна України майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих загальносоюзних громадських організацій.

Спірний об'єкт нерухомого майна є майновим комплексом громадської організації колишнього СРСР.

У своїй діяльності профспілки керувалися загальним статутом профспілок СРСР, відповідно, та до 1990 року були загальносоюзною громадською організацією. В єдиній системі профспілок колишнього Союзу РСР Укрпрофрада представляла республіканську організацію і мала статус юридичної особи.

16.06.1992 прийнято Закон України «Про об'єднання громадян», вступив в дію 18.07.1992.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про об'єднання громадян», об'єднанням громадян є добровільне громадське формування, створене на основі єдності інтересів для спільної реалізації громадянами своїх прав і свобод. Об'єднання громадян, незалежно від назви (рух, конгрес, асоціація, фонд, спілка тощо) відповідно до цього Закону визнається політичною партією або громадською організацією. Особливості правового регулювання діяльності профспілок визначаються Законом України «Про профспілки».

Особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок в Україні були визначені Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15.09.1999, із змінами і доповненнями. Дія цього Закону поширюється на діяльність профспілок, їх організацій, об'єднань профспілок, профспілкових органів і на профспілкових представників у межах їх повноважень, на роботодавців, їх об'єднання, а також на органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

До набуття чинності Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», профспілки в Україні у своїй діяльності керувались положеннями Закону України «Про об'єднання громадян».

Відповідно до статті 21 Закону України «Про об'єднання громадян», об'єднання громадян може мати у власності кошти та інше майно, необхідне для здійснення його статутної діяльності. Об'єднання громадян набуває право власності на кошти та інше майно, передане йому засновниками, членами (учасниками) або державою, набуте від вступних та членських внесків, пожертвуване громадянами, підприємствами, установами та організаціями, а також на майно, придбане за рахунок власних коштів чи на інших підставах, не заборонених законом.

Законом України «Про власність» від 07.02.1991 № 697-ХІІ, із змінами і доповненнями (втратив чинність 20.06.2007, ЗУ № 997), зокрема, статтею 20 визначено, що професійні спілки та їхні громадські об'єднання є суб'єктами права колективної власності.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про власність», право колективної власності виникає на підставі: добровільного об'єднання майна громадян і юридичних осіб для створення кооперативів, акціонерних товариств, інших господарських товариств і об'єднань; передачі державних підприємств в оренду; викупу колективами трудящих державного майна; перетворення державних підприємств в акціонерні та інші товариства; безоплатної передачі майна державного підприємства у власність трудового колективу, державних субсидій; пожертвувань організацій і громадян, інших цивільно-правових угод.

Таким чином, законодавство України не передбачало підстав виникнення права власності громадського об'єднання шляхом передачі майна від загальносоюзних громадських організацій новоствореним в Україні громадським організаціям або в порядку правонаступництва загальносоюзної громадської організації новоствореною республіканською громадською організацією.

Спірний об'єкт не був об'єктом права власності профспілок УРСР. Згідно з Законом України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", профспілки України не є правонаступником профспілок СРСР.

Постановою Верховної Ради Української РСР «Про захист суверенних прав власності Української РСР» від 29.11.1990 № 506, введено мораторій на території республіки на будь-які зміни форми власності і власника державного майна до введення в дію Закону Української РСР про роздержавлення майна.

Згідно зі статтею 1 Тимчасового Положення «Про Фонд державного майна України», затвердженого постановою Верховної Ради України від 07.07.1992, Фонд державного майна України здійснює державну політику у сфері приватизації державного майна та виступає орендодавцем майнових комплексів, що є загальнодержавною власністю.

Місцевим господарським судом встановлено, що туристичний готель «Нова Каховка» був і залишається державною власністю, тобто Закрите акціонерне товариство по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур» протиправно передало у власність Херсонському закритому акціонерному товариству по туризму та екскурсіях «Херсонтурист» (правонаступником якого є Приватне Херсонське обласне акціонерне товариство по туризму та екскурсіям «Херсонтурист»), як внесок до статутного фонду, майно та будівлі загальною балансовою вартістю 5545 тис. грн., в тому числі туристичний готель «Нова Каховка», загальною балансовою вартістю 1278 тис. грн. (акт приймання-передачі № 14 від 13.01.1999).

Перевіркою, проведеною прокуратурою Херсонської області встановлено, що 06.11.2001 директор туристичного готелю «Нова Каховка» ОСОБА_7, діючи від імені Закритого акціонерного товариства по туризму і екскурсіях «Херсонтурист», на балансі якого перебував турготель, листом № 45 звернувся до голови Новокаховського міськвиконкому з проханням видати ЗАТ «Херсонтурист» свідоцтво на право власності на турготель за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, пр. Дніпровський, 20. Даний лист зареєстровано у виконкомі 08.11.2001 та для перевірки наявності підстав для прийняття виконкомом рішення про можливість оформлення даному товариству свідоцтва про право власності на турготель передано до Каховського ДБТІ.

Крім цього, єдиним документом, який надано до Новокаховської філії Каховського ДБТІ на підтвердження наявності у ЗАТ «Херсонтурист» права власності на даний об'єкт нерухомості є акт від 13.01.1999 № 14 передачі у власність ЗАТ «Херсонтурист» даного об'єкту від Українського закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур». Будь-яких документів, що підтверджували право власності ЗАТ «Укрпрофтур» на даний турготель і надавали законні підстави оформити таке право власності за ЗАТ «Херсонтурист» до Новокаховської філії ДБТІ надано не було, оскільки турготель був державною власністю.

Виконкомом Новокаховської міської ради 27.11.2001 прийнято рішення № 272, пунктом 2 якого вирішено видати ЗАТ «Херсонтурист» свідоцтво про право власності на турготель «Нова Каховка». На підставі зазначеного рішення виконкомом Новокаховської міської ради ЗАТ «Херсонтурист» 30.01.2002 видано свідоцтво про право власності на турготель «Нова Каховка».

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 28.02.2013 у справі № 5024/1918/2011 (яке набрало законної сили), задоволено позовні вимоги прокурора м. Нова Каховка в інтересах держави в особі Фонду Державного майна України - визнано недійсними пункти 2, 3 рішення Виконавчого комітету Новокаховської міської ради від 27.11.2001 № 272 «Про оформлення права власності на об'єкти нерухомості».

Відповідно до частини 3 статті 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судами встановлено, що свідоцтво про право власності, 30.01.2002 видане виконкомом Новокаховської міської ради ЗАТ «Херсонтурист» на турготель «Нова Каховка». Новокаховською філією Каховського ДБТІ зареєстроване у реєстраційній книзі № 6 за № 907 (реєстрація здійснена інженеро-реєстратором КП «Каховське БТІ» ОСОБА_8).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вироком Новокаховського міського суду від 12.08.2011 у кримінальній справі № 2117/1-338/11 (який набрав законної сили), інженера-реєстратора КП «Каховське БТІ» ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 367 Кримінального кодексу України.

Вироком встановлено, що директор туристичного готелю «Нова Каховка» ОСОБА_7, діючи від імені закритого акціонерного товариства по туризму і екскурсіях «Херсонтурист», на балансі якого перебував турготель, листом № 45 06.11.2001 звернувся до голови Новокаховського міськвиконкому з проханням видати ЗАТ «Херсонтурист» свідоцтво на право власності на турготель за адресою: Херсонська область, м.Нова Каховка, поспект Дніпровський, 20.

Вказаний лист 08.11.2001 зареєстровано у виконкомі у зв'язку з тим, що обов'язок проводити первинну і поточну реєстрацію, а також визначати законність і повноту документів, на підставі яких проводиться реєстрація покладено на ОСОБА_8, для перевірки наявності підстав для прийняття виконкомом рішення про можливість оформлення даному товариству свідоцтва про право власності на турготель був переданий їй.

При цього, єдиним документом, який наданий до Новокаховської філії Каховського ДБТІ на підтвердження наявності у ЗАТ «Херсонтурист» права власності на даний об'єкт нерухомості акт від 13.01.1999 № 14 передачі у власність ЗАТ «Херсонтурист» даного об'єкту від Українського закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур» (далі ЗАТ «Укрпрофтур»). Будь-яких документів, що підтверджували право власності ЗАТ «Укрпрофтур» на даний турготель і надавали законні підстави оформити таке право власності за ЗАТ «Херсонтурист» до Новокаховської філії ДБТІ надано не було, оскільки турготель був державною власністю.

Після проголошення незалежності України, Законом України «Про підприємства установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України» від 10.09.1991 майно та фінансові ресурси підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташовані на території України, залишено у державній власності.

Постановою Верховної ради України від 04.02.1994 № 3943-ХІІ «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР» передбачено, що, тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю.

Постановою Верховної Ради Української РСР «Про захист суверенних прав власності Української РСР» від 29.11.1990 № 506 введено мораторій на території республіки на будь-які зміни форми власності і власника державного майна до введення в дію Закону Української РСР про роздержавлення майна.

Згідно зі статтею 1 Тимчасового Положення «Про Фонд державного майна України», затвердженого постановою Верховної Ради України від 07.07.1992, Фонд державного майна України здійснює державну політику у сфері приватизації державного майна та виступає орендодавцем майнових комплексів, що є загальнодержавною власністю.

Відповідно до зазначених нормативно-правових актів законних підстав для оформлення ЗАТ «Херсонтурист» права власності на турготель не було, однак ОСОБА_8, не виконуючи та неналежно виконуючи свої службові обов'язки через несумлінне ставлення до них, не дослідивши зазначені законодавчі акти, не визначивши законність і повноту документів, на підставі яких здійснюється реєстрація, не вірно застосувавши діючи норми і правила державної реєстрації на вказаний об'єкт нерухомості, у листопаді 2001 року на засіданні виконавчого комітету Новокаховської міської ради, що проводилось у будівлі виконкому за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, проспект Дніпровський, 23 за відсутності законних підстав для оформлення ЗАТ «Херсонтурист» права власності на вказаний турготель доповіла про наявність таких підстав і можливість прийняття відповідного рішення.

У результаті таких дій ОСОБА_8, виконкомом Новокаховської міської ради 27.11.2001 прийнято рішення № 272, пунктом 2 якого вирішено видати ЗАТ «Херсонтурист» свідоцтво на право власності на турготель «Нова Каховка». На підставі рішення виконкомом Новокаховської міської ради ЗАТ «Херсонтурист» 30.01.2002 видано свідоцтво на право власності на турготель «Нова Каховка», яке Новокаховською філією Каховського ДБТІ зареєстровано у реєстраційній книзі № 6 за № 907.

Внаслідок невиконання та неналежного виконання своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них з боку старшого Новокаховської філії Каховського ДБТІ ОСОБА_8 заподіяна шкода державним інтересам у вигляді безпідставного оформлення права власності ЗАТ «Херсонтурист» на державний об'єкт нерухомості турготель «Нова Каховка», загальною балансовою вартістю 1278 тис. грн.

Відповідно до частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

В подальшому між Херсонським обласним закритим акціонерним товариством «Херсонтурист» (продавець) та ТОВ «Жемчужина» (покупець) 02.12.2009 укладено договір купівлі-продажу 37/1000 частини нежитлової будівлі туристичного готелю «Нова Каховка».

Згідно з частиною 5 пункту 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009р № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України (435-15) вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Статтею 225 ЦК УРСР встановлено, що право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

Відповідно до статті 658 Цивільного кодексу України, право продажу товару належить його власнику.

Власником туристичного готелю «Нова Каховка» є Держава в особі Фонду державного майна України.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 216 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відповідно до частини 1 статті 236 Цивільного кодексу України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Судами попередніми інстанціями, встановлено що відповідно до рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради про поділ на два самостійних об'єкти нерухомого майна № 420 від 28.10.2010 та про видачу свідоцтва на право власності, Херсонському обласному закритому акціонерному товариству по туризму та екскурсіях «Херсонтурист» Виконавчим комітетом Новокаховської міської ради видано свідоцтво про право власності від 08.11.2010 серія САС № 456975 на нерухоме майно - нежитлову будівлю, туристичний готель «Нова Каховка».

Згідно з витягом про державну реєстрацію прав № 27990155 від 13.11.2010, виданого КП «Каховське БТІ», підставою виникнення права власності ПрАТ «Херсонтурист» на спірне нерухоме майно зазначено Свідоцтво про право власності від 08.11.2010 серія САС № 456975, а не рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради про поділ на два самостійних об'єкти нерухомого майна № 420 від 28.10.2010 та про видачу свідоцтва на право власності.

Згідно з витягом про державну реєстрацію прав № 27990171 від 13.11.2010, виданого КП «Каховське БТІ» у якості підстави виникнення права власності ТОВ «Жемчужина» на спірне нерухоме майно зазначене свідоцтво про право власності від 08.11.2010 серія САС № 456975, а не рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради про поділ на два самостійних об'єкти нерухомого майна № 420 від 28.10.2010 та про видачу свідоцтва на право власності.

Відповідно до частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно зі статтею 393 Цивільного кодексу України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Факт протиправного вибуття спірного майна з володіння позивача (не з його волі) підтверджується вироком Новокаховського міського суду від 12.08.2011 у кримінальній справі № 2117/1-338/11.

Відтак, законним власником спірного нерухомого майна є Держава в особі Фонду державного майна України.

Статтею 41 Конституції України та статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (стаття 392 Цивільного кодексу України).

Статтею 658 Цивільного кодексу України (стаття 225 Цивільного кодексу УРСР) встановлено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо покупець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Відповідно до статті 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно зі статтею 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати ( добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Як вбачається з письмових пояснень відповідача-1 та третьої особи доводять, що позов заявлено з порушенням норм ст. ст. 256, 267, 268 ЦК України про позовну давність та вважають, що поряд з іншими запереченнями , в позові слід відмовити також у зв'язку із спливом позовної давності, зокрема, відповідачем-1 подано письмову заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до норм 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (01.01.2004).

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

За нормою п. 6 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Відтак, до спірних правовідносин сторін підлягають застосуванню норми про позовну давність Цивільного кодексу України, що набрав чинності 01.01.2004 в редакції чинній на момент пред'явлення позову.

Як встановлено судом прокурор звернувся до суду з позовом про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння 11.06.2011.

Згідно з ст. 16 ЦК України серед передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як зазначено в частині другій цієї статті суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно норми ст. 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії або нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування як спосіб захисту.

Отже, в контексті норм ст.ст. 16, 21 ЦК України слід зазначити, що визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб законодавством визначено окремим способом захисту порушеного права.

Отже, враховуючи зміст та характер позовних вимог, вимоги про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння не тотожні вимогам про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

На час звернення з даним позовом випадки непоширення позовної давності визначалися нормами ст. 268 ЦК України.

Зокрема, це стосувалося вимоги власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За нормою ст. 257 цього кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Чинними на час пред'явлення позову нормами про позовну давність не встановлювалися винятки для захисту права власності у спосіб його визнання чи витребування майна із чужого незаконного володіння, тому для даної категорії спору позовна давність згідно з нормою ст. 257 ЦК України становить три роки.

Відповідно до норм ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За нормою ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 29 ГПК України у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що норми закону про початок перебігу позовної давності, встановлені для особи, права або інтереси якої порушено, поширюються й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, що питання застосування строків позовної давності в межах провадження по цій справі неодноразово було предметом дослідження судів різних інстанцій. Так, у постанові від 14.07.2015 у справі №5024/1115/2011 Вищий господарський суд зазначив, що суди дійшли до передчасного висновку, що прокурором не пропущено строк позовної давності, встановлений для захисту порушеного права.

Отже, аналіз правових норм ст. 256, 257, ч.1 ст. 261 ЦК України, ст. 29 ГПК України дає підстави для висновку, що норми закону про початок перебігу позовної давності, встановлені для особи, права або інтереси якої порушено, поширюються на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. Таку правову позицію сформулював Верховний суд України у постановах від 27.05.2014 № 3-23 ГС 14, від 02.09.2014, № 3-82 ГС 14.

Так, в матеріалах справи міститься надано датоване 21.05.2014 за вх. №0712/1-220 вих. 258/ОСВ-14 прокурором АР Крим, областей завдання Генеральної прокуратури України про проведення перевірки додержання вимог законодавства під час відчуження майна професійних спілок (т. VI, а. с. 15-21).

В ході первісного вирішення спору прокурором подавалося клопотання про відновлення строку позовної давності, оскільки йому стало відомо про неправомірні дії по відчуженню турготелю «Нова Каховка» за наслідками проведеної у червні 2011 року за завданням Генеральної прокуратури перевірки. (т. II, а. с. 103).

Таку ж позицію підтримує позивач в наданих суду поясненнях, який зазначив, що йому стало відомо про порушення свого права після проведеної прокурором м. Нова Каховка в червні 2011р. перевірки.

Згідно із ч. 2 ст. 29 ГПК України у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Отже, виходячи з системного аналізу змісту ч.1 ст. 261 ЦК України та ч. 2 ст. 29 ГПК України істотне значення має обізнаність саме ФДМУ, як позивача у даній справі, про порушення своїх прав, а, відтак, обізнаність прокурора не має значення для застосування судом позовної давності.

Колегія апеляційної інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Фонд державного майна був обізнаний про порушення свого права ще у 1996 році, відповідно до наступного.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, що порушення прав Фонду державного майна України пов'язані із Постановою Верховної Ради України від 10.04.1992 № 2268 - XII «Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України», відповідно до якої Фонд державного майна України зобов'язано прийняти майно підприємств, установ та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів загальносоюзних громадських організацій колишнього союзу РСР.

Рішенням Вищого арбітражного суду України від 20.01.1997 року у справі №138/7 за позовом Фонду державного майна України до Федерації професійних спілок України, Фонду соціального страхування України та Акціонерного товариства «Укрпрофтур» про визнання недійсними установчих документів останнього. Підставою вказаного позову слугувала також зазначена постанова Верховної Ради України від 10.04.1992 №2268 та переліки майна при формуванні статутного фонду товариства. Ухвалами Вищого арбітражного суду України від 04.12.1996р. (про порушення провадження) та від 24.12.1996 (про перенесення розгляду) у справі №138/7 було зобов'язано Позивача - ФДМУ надати переліки конкретного майна, на якому ґрунтуються позовні вимоги. І лише за наявності поданих сторонами вказаних доказів було прийнято рішення 20.01.1997. Однак, суд встановив, що посилання позивача - ФДМ України на те, що він є органом управління майна АТ «Укрпрофоздоровниця» не ґрунтуються на законі і суперечать фактичним обставинам справи, тому в позові було відмовлено. (т.2 а.с. 80).

Отже, наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що Фонду державного майна України було відомо про факт передачі Федерацією профспілок України до статутного фонду ЗАТ «Укрпрофтур» майна, в тому числі й спірного Об'єкту, в якості вкладу. За результатами розгляду справи прийнято рішення Вищого арбітражного суду України від 20.01.1997 № 138/7, яке набрало законної сили негайно після його прийняття. У цьому ж рішенні судом надано як юридичну оцінку установчим документам ЗАТ «Укрпрофтур», так і визначено законні підстави знаходження майна у власності останнього.

В подальшому, на виконання вимог постанови ВРУ від 01.11.1996 №461/96-ВР «Про проект Постанови Верховної Ради України про тлумачення Постанови ВРУ «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР» Фондом державного майна був складений Перелік лікувально-оздоровчих організацій, установ і підприємств, які станом на 24.08.1991 знаходились у віданні Федерації незалежних профспілок України (колишньої Укрпрофради), до якого включений Туристичний готель «Нова Каховка», м. Нова Каховка, пр. Дніпрорвський, 20 (т. 4 а.с. 39). Враховуючи правову позицію, викладену в постанові ВС України від 25.03.2015 по справі № 11/163/2011/5003, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що саме з 1996 року Фонд державного майна України дізнався про порушення свого права.

Верховний Суд України у постанові від 25.03.15 у справі № 11/163/2011/5003, зазначив, що саме складаючи Перелік установ, організацій, підприємств, які станом на 24.08.1991 знаходились у віданні Української республіканської ради по туризму та екскурсіях Федерації профспілок України Загальносоюзної конфедерації профспілок (колишнього ВЦПРС), Фонд державної майна України саме з цієї дати був обізнаний про порушення свого права, тобто вибуття майна з свого володіння.

Таким чином, колегія апеляційної інстанції зазначає, що прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду на підставі закону (процесуальне представництво), а тому положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, у цьому випадку в особі Фонду державного майна України, але не наділяє прокурора повноваженнями ставити питання про поновлення строку позовної давності за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої прокурор звертається до суду, в даному випадку Фонду державного майна України.

За такими обставинами, колегія апеляційної інстанції зазначає, що початок перебігу строку позовної давності почався у 1996 році, з моменту складання Переліку лікувально-оздоровчих організацій, установ і підприємств, які станом на 24.08.1991 знаходились у віданні Федерації незалежних профспілок України (колишньої Укрпрофради), до якого було включено і спірний Туристичний готель «Нова Каховка». Проте з клопотанням про поновлення пропущеного строку позовної давності Фонд державного майна України до суду не звертався.

Суд апеляційної інстанції саме з цих підставі відхиляє доводи апеляційної скарги, стосовно того, що позовна давність за позовними вимогами до відповідачів про визнання права власності та витребування майна розпочинає свій перебіг від часу, коли позивач дізнався про те, що річ перейшла у чуже незаконне володіння, а також про особу порушника.

Оскільки, вимоги щодо витребування майна є похідними від позовних вимог щодо визнання права власності, в цієї частині позову прокурора слід відмовити в зв'язку його недоведеністю.

Таким чином, рішення господарського суду Херсонської області від 22.10.2015 у справі № 5024/1115/2011 є законним та обґрунтованим, оскільки його винесено в результаті повного з'ясування обставин, що мають значення для справи та правильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Заступника прокурора Херсонської області суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99,

101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Херсонської області від 22.10.2015 у справі №5024/1115/2011 залишити без змін, а апеляційну скаргу Заступника прокурора Херсонської області - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 16.02.2016.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя Л.В. Лавриненко

Суддя В.Т. Пироговський