РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2016Справа №910/29820/15

За позовомЖитлово-експлуатаційного товариства з обмеженою відповідальністю "Оселя"
до 1) Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції 2) Управління державної казначейської служби України у Солом'янському районі м. Києва
провідшкодування шкоди в розмірі 23 996,29 грн
Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від позивачане з'явився
від відповідача 1 від відповідача 2не з'явився Мельниченко К.Г. за дов. не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Житлово-експлуатаційне товариство з обмеженою відповідальністю "Оселя" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції та Управління державної казначейської служби України у Солом'янському районі м. Києва про відшкодування шкоди в розмірі 23 996,29 грн.

Позовні вимоги полягають у відшкодуванні позивачу шкоди, завданої йому безпідставним стягненням коштів як виконавчого збору в розмірі 23 996,29 грн в ході виконавчого провадження № 45847930.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/29820/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 19.01.2016.

Ухвалою від 19.01.2016 судом продовжено строк вирішення спору та відкладено розгляд справи на 09.02.2016.

В судове засідання 09.02.2016 з'явився представник відповідача 2, надав відзив на позов, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач та відповідач 1 в судове засідання уповноважених представників не направили, хоча були належним чином повідомлені про його дату та час.

Оскільки сторони повідомлені про час і місце розгляду справи судом належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, зважаючи на обмеженість процесуальних строків, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.05.2009 р. у справі № 910/8601/14 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" до Житлово-експлуатаційного товариства з обмеженою відповідальністю "Оселя" шляхом стягнення 245 100,69 грн, з яких: 227 082,42 грн основна заборгованість, 15 408,29 грн 3% річних та 2 609,98 грн інфляційних нарахувань.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2014 рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2009 р. у справі № 910/8601/14 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково та стягнуто з Житлово-експлуатаційного товариства з обмеженою відповідальністю "Оселя" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 217 082,42 грн основного боргу, 15 369,25 грн 3% річних, 2 609,98 грн інфляційних нарахувань та 4 901,23 грн судового збору.

11.11.2014 на виконання вказаної постанови Господарським судом міста Києва у справі № 910/8601/14 було видано наказ.

17.12.2014 постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 45847930 з виконання наказу № 910/8601/14 від 11.11.2014 про стягнення 239 962,88 грн.

24.12.2014 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві в межах виконавчого провадження № 45847930 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 23 996,29 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.05.2015 у справі № 910/8601/14 задоволено скаргу Житлово - експлуатаційного товариства з обмеженою відповідальністю «Оселя» на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві та визнано недійсною постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Лебедєвої Л.Ю. про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 23 996,29 грн від 24.12.2014 у виконавчому провадженні ВП № 4547930.

За доводами позивача, в ході виконавчого провадження № 45847930 державним виконавцем з рахунку Житлово-експлуатаційного товариства з обмеженою відповідальністю "Оселя" у примусовому порядку 05.02.2015 було списано суму 239 962,88 грн, а 05.03.2015 р. суму в розмірі 24 966,29 грн, з яких 23 996,29 грн - виконавчий збір, а 970,00 грн - сума витрат на примусові заходи по виконавчому провадженню № 45847930.

Позивач стверджує, що отримана Державним бюджетом України сума коштів виконавчого збору, стягнутого державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві в межах виконавчого провадження № 45847930 на виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 23 996,29 грн., недійсність якої надалі встановлено у судовому порядку, не була повернутою позивачу, що і стало підставою для звернення до суду про відшкодування йому шкоди, завданої бездіяльністю відповідачів.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 87 Закону України "Про виконавче провадження", збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Так, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди, згідно приписів ст. 56 Конституції України та ст. 1173 Цивільного кодексу України потрібна наявність таких елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) шкоди;

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та шкодою.

За відсутності хоча б одного з цих (трьох) елементів цивільна відповідальність не настає.

Обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення шкоди у розмірі 24 966,29 грн. позивач вказує на те, що ухвалою господарського суду міста Києва від 08.05.2015 р. у справі № 910/8601/14 визнано недійсною постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Лебедєвої Л.Ю. про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 23 996,29 грн. від 24.12.2014.

По-перше, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Причому, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди. (аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 25.10.2005 р. у справі № 32/421).

Відповідно до п. 9 рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 29.12.2007 № 04-5/239 «Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 № 02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди» у розгляді позовів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій державних виконавців при виконанні судового рішення, слід враховувати, що згідно зі статтею 85 Закону України «Про виконавче провадження» на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби або відмову від вчинення ними дій може бути подано скаргу до начальника відповідного органу державної виконавчої служби або до відповідного суду. Отже, факт неправомірності дій державного виконавця або інших посадових осіб державної виконавчої служби на момент розгляду господарським судом спору про відшкодування шкоди повинен вже бути встановлений відповідними засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд відзначає, що матеріали справи не містять, а позивачем не надано суду належних та допустимих доказів (постанова начальника відділу державної виконавчої служби або рішення суду) на підтвердження факту визнання дій державного виконавця, які виявилися у стягненні з позивача виконавчого збору у розмірі 23 996,29 грн., неправомірними.

По-друге, із матеріалів справи вбачається, що на момент вчинення такої виконавчої дії як примусове списання коштів в рахунок погашення виконавчого збору з рахунку позивача (платіжне доручення від 05.03.2015) постанова державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Лебедєвої Л.Ю. про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 23 996,29 грн від 24.12.2014 була чинною.

По-третя, заявлена до стягнення сума у розмірі 23 996,29 грн. не може вважатися збитками в розумінні цивільного та господарського законодавства.

Доказів звернення позивача з заявою до ВДВС про повернення виконавчого збору, а також оскарження дій державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору суду не надано.

Отже, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем не доведено факту завдання йому збитків відділом державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві відсутні, підстави для задоволення позовних вимог до нього відсутні.

Що стосується позовних вимог до Управління державної казначейської служби України у Солом'янському районі м. Києва, суд вказує таке.

Згідно з п. 12 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» у розгляді позовів про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця, суди повинні виходити з положень статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», статті 87 Закону України «Про виконавче провадження», статті 1174 Цивільного кодексу України, маючи на увазі, що в таких випадках відповідачами можуть бути відповідні органи Державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державної казначейської служби України, і враховуючи викладене в роз'ясненні президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 № 02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди» (в редакції роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.12.2007 № 04-5/239), зокрема в пункті 9 цього роз'яснення.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про державну виконавчу службу" шкода, завдана державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Отже, при вирішенні зазначених спорів господарському суду слід залучати до участі у справі відповідні державні органи, які здійснюють розпорядження бюджетними коштами, як іншого відповідача (п. 9 роз'яснення Вищого арбітражного суду від 01.04.1994 № 02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди").

Отже, територіальний орган Державної казначейської служби України залучається до участі у справі як інший позивач для належного виконання судового рішення в разі задоволення позову.

З огляду на ту обставину, що позивачем належним чином не доведено обґрунтованість позовних вимог стосовно відповідача 1 як завдавача шкоди, відповідно вони не підлягають задоволенню і стосовно відповідача 2 як розпорядника бюджетних коштів.

Оскільки що суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог, судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.М. Ярмак

Повне рішення складено: 25.02.2016 .