ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" лютого 2016 р.Справа № 924/1881/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради, м. Старокостянтинів Хмельницької області

про стягнення 69398,58 грн. 3% річних, 658649,42 грн. збитків внаслідок інфляції

Суддя Смаровоз М.В.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 за дов. від 15.07.2014р.;

відповідача: ОСОБА_2 за дор. від 01.10.2015р., ОСОБА_3 за дов. від 06.04.2015р.

У судовому засіданні 16.02.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 69398,58 грн. 3% річних (за період з 14.10.2012р. по 27.10.2014р.), 658649,42 грн. збитків внаслідок інфляції (за грудень 2012р.-листопад 2014р.) на підставі укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу № 12/52-БО-34 від 28.08.2012р.

В обгрунтування позовної заяви позивач відзначив, зокрема, що сума боргу, штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних нарахувань за період з 14.10.2012р. по 27.02.2014р. була предметом розгляду у справі № 924/44/14. Рішенням господарського суду Хмельницької області у справі № 924/944/14 від 21.08.2014р. позов задоволено частково. Згідно з умовами договору позивач зобовязується передати у власність відповідача в 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ „"Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", а відповідач зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору. Також, посилаючись на п. 6.1. договору, позивач зазначив, що оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Як стверджує позивач, на момент закінчення строку дії договору позивачем свої зобов'язання були виконані в повному обсязі та поставлено природного газу в 2012 році в обсязі 922 923 м. куб. на загальну суму 4 260 514,36 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу .Водночас, відповідач, в порушення умов договору, ст. 193 ГК України та ст. 526, 599 ЦК України, періодично прострочував оплату за поставлений у листопаді, грудні 2012 року природний газ, у зв'язку з чим позивачем нараховано 3% річних у розмірі 69 398,58 грн., інфляційні втрати у розмірі 658 649,42 грн., всього 728 048грн. Внаслідок недоотримання та несвоєчасного проведення розрахунків за спожитий природний газ позивач залучав комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, що складають 20-24% річних. Єдиним джерелом часткової компенсації понесених позивачем втрат є стягнення з боржників трьох процентів річних та інфляційних нарахувань у розмірі, передбаченому чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує, відзначаючи, зокрема, що комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства „Тепловик Старокостянтинівської міської ради платіжним дорученням від 27.10.2015р. № 10 перерахувало ПАТ „НАК „Нафтогаз України за поставлений природний газ за договором № 12/52-БО-34 від 28.08.2012р. кошти в сумі 3489047,01 грн. Тому, як вважає відповідач, посилаючись при цьому на окремі правові позиції Верховного Суду України, розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку, передбаченому в договорі про організацію взаєморозрахунків № 416/30 від 25.09.2014р. (укладеному між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Департаментом фінансів Хмельницької обласної державної адміністрації, комунальним підприємством по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради та Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України), тому підстав для нарахування інфляційних та річних немає.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у позові повністю.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

Як вбачається з наявних матеріалів справи та встановлено рішенням господарського суду Хмельницької області у справі № 924/944/14 від 21.08.2014р., яке набрало чинності, 28.08.2012р. між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавець) та комунальним підприємством по експлуатації теплового господарства "Тепловик" (покупець) був укладений договір № 12/52-БО-34 купівлі - продажу природного газу.

Відповідно до п. 1.1. договору продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію ст. 10 Закону України „Про засади функціонування ринку природного газу, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2. договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Пунктом 2.1. договору визначено, що продавець передає покупцеві з 01 серпня 2012 р. по 31 грудня 2012 р. газ обсягом до 889 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м): серпень 4; вересень 5; жовтень - 180; листопад - 280; грудень - 420. Обсяги газу, що планується передати за цим договором (далі плановий обсяг) можуть змінюватися сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку (п. 2.1.1. договору).

Зі змісту п. 3.1. договору вбачається, що право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ. Покупець до 20 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, надає продавцю належним чином оформлену заявку на планові обсяги споживання газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. Плановий обсяг поставки підтверджується продавцем та доводиться до відома газотранспортних підприємств в електронному вигляді оператором ЄГТСУ на відповідний місяць поставки (п.3.1.2. Договору).

Відповідно до п. 3.3. договору приймання - передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання - передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п. 3.4. договору).

Згідно з п. 5.1. договору ціна (граничний рівень ціни) на газ та послуги з його транспортування установлюється НКРЕ. Ціна за 1000 куб. м природного газу становить 3509,00 грн. Без урахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; ПДВ за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 305,60 грн., крім того ПДВ 20% - 61,12 грн., всього з ПДВ 366,72 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу 3884,78 грн., крім того ПДВ 20% - 776,96 грн., всього з ПДВ 4661,74 грн. (п. 5.2. договору).

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Згідно з п. 6.3. договору в платіжних дорученнях покупець повинен обов'язково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

У п. 6.4 договору сторони погодили, що у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати неустойки, грошова сума, яка надійшла від покупця погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу покупцем: у першу чергу відшкодовуються витрати продавця, повязані з одержанням виконання; у другу чергу погашається неустойка; у третю чергу погашається основна сума боргу.

Згідно з п. 7.2. договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

В п. 9.3. договору сторони погодили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років.

Пунктом 11.1. договору визначено, що договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.08.2012р. і діє в частині поставки газу до 31.12.2012р., а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору позивач у вересні - грудні 2012р. передав, а відповідач отримав природний газ на загальну суму 4260514,36 грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу: від 30.09.2012р. (1,000 тис. куб.м. на суму 4661,74 грн.), від 30.11.2012р. (145,864 тис. куб.м. на суму 679979,46 грн.), від 30.11.2012р. (245,233 тис. куб.м. на суму 1143211,50 грн.), від 31.12.2012р. (521,836 тис. куб.м. на суму 2432661,66 грн.).

Відповідач частково виконав зобовязання з оплати поставленого природного газу, перерахувавши на рахунок позивача грошові кошти в сумі 771467,35 грн., що підтверджується довідкою позивача про сальдо з 01.09.2012р. по 31.01.2014р., довідкою про операції по підприємству відповідача з 01.09.2012р. по 31.01.2014р. та розрахунком заборгованості станом на 27.02.2014р.

Таким чином, заборгованість відповідача станом на 27.02.2014 р. складала 3489047,01 грн. (встановлено судом у справі № 924/944/14).

Рішенням господарського суду Хмельницької області у справі № 924/944/14 від 21.08.2014р., яке набрало чинності, вирішено: позов публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ до комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради м. Старокостянтинів Хмельницької області про стягнення 4170984,70 грн. з яких: 3489047,01 грн. основний борг, 266730,07 грн. - пеня, 266631,85 грн. - 7% штрафу, 121830,07 грн. - 3 % річних, 26745,70 грн. інфляційні втрати задовольнити частково; стягнути з комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради (Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Ессенська, буд. 2, блок 4, ) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, код ЄДРПОУ 20077,01 грн. (три мільйони чотириста вісімдесят девять тисяч сорок сім гривень 01 коп.) основного боргу, 132093,90 грн. (сто тридцять дві тисячі девяносто три гривні 90 коп.) пені, 133315,93 грн. (сто тридцять три тисячі триста пятнадцять гривень 93 коп.) 7% штрафу, 121589,26 грн. (сто двадцять одна тисяча пятсот вісімдесят девять гривень 26 коп.) 3 % річних, 26451,89 грн. (двадцять шість тисяч чотириста пятдесят одна гривня 89 коп.) інфляційних втрат, 73026,09 (сімдесят три тисячі двадцять шість гривень 09 коп.) витрат по оплаті судового збору; у решті позову відмовити.

Між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (першою стороною), Департаментом фінансів Хмельницької обласної державної адміністрації (другою стороною), комунальним підприємством по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради (третьою стороною) та Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України (останньою стороною) укладено договір про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік) № 416/30 від 25.09.2014р., предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014р. № 30, із внесеними змінами (п. 1 договору).

Відповідно до п.2 договору сторони погоджують перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків та послідовність виконання сторонами договору.

Згідно з п. 3 договору казначейство перераховує кошти, які надійшли до спеціального фонду державного бюджету від продажу облігацій внутрішньої державної позики згідно з пунктом 2 статті 16 Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік, стороні першій у сумі 3489047,01 грн. на підставі рішення Мінфіну.

Як передбачено п. 4 договору, сторона перша перераховує на рахунок сторони другої кошти у сумі 3489047,01 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню.

Відповідно до п. 5 договору сторона друга перераховує на рахунок сторони третьої кошти у сумі 3489047,01 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню.

Згідно з п. 6 договору сторона третя перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумі 3489047,01 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 28.08.2012р. № 12/52-БО-34.

Як передбачено п. 7 договору, сторона остання перераховує кошти для погашення та обслуговування запозичень, залучених під державні гарантії, сплату податкових зобов'язань і проведення розрахунків з постачальниками імпортованого природного газу.

Пунктом 9 договору визначені зобов'язання сторін, де вказано, що з метою виконання договору сторони зобов'язуються: 1) забезпечити подання до територіальних органів Казначейства належним чином оформлених договорів та платіжних документів згідно з Порядком та умовами надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування; 2) не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; 3) перерахувати кошти наступній стороні; 4) обмінюватися наявною інформацією для задоволення взаємних інтересів у процесі виконання договору; 5) забезпечити проведення розрахунків відповідно до договору та з врахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, яким може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання сторонами платіжних документів територіальні органи Казначейства своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти в порядку, передбаченому договором.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (п. 12. договору). Згідно з п. 14. договору сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмету договору.

Як вбачається з копії платіжного доручення № 10 від 27.10.2014р., комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства „Тепловик Старокостянтинівської міської ради перерахувало публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3489047,01 грн. заборгованості за поставлений природний газ за договором № 12/52-БО-34 від 28.08.2012р.

Досліджуючи надані по справі докази та пояснення сторін, судом приймається до уваги таке.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до п.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як зясовано судом, на виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 12/52-БО-34 від 28.08.2012р. позивач у вересні - грудні 2012р. передав, а відповідач отримав природний газ на загальну суму 4260514,36 грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу: від 30.09.2012р. (1,000 тис. куб.м. на суму 4661,74 грн.), від 30.11.2012р. (145,864 тис. куб.м. на суму 679979,46 грн.), від 30.11.2012р. (245,233 тис. куб.м. на суму 1143211,50 грн.), від 31.12.2012р. (521,836 тис. куб.м. на суму 2432661,66 грн.).

Заборгованість відповідача станом на 27.02.2014 р. складала 3489047,01 грн., що було встановлено судом у справі № 924/944/14.

Однак, судом зясовано, що, як вбачається з копії платіжного доручення № 10 від 27.10.2014р., комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства „Тепловик Старокостянтинівської міської ради перерахувало публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3489047,01 грн. заборгованості за поставлений природний газ за договором № 12/52-БО-34 від 28.08.2012р.

При цьому, судом береться до уваги, що між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (першою стороною), Департаментом фінансів Хмельницької обласної державної адміністрації (другою стороною), комунальним підприємством по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради (третьою стороною) та Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України (останньою стороною) укладено договір про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік) № 416/30 від 25.09.2014р. Відповідно до п.6 вищеозначеного договору відповідач перераховує на рахунок позивача кошти у сумі 3489047,01 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 28.08.2012р. № 12/52-БО-34.

Крім того, пунктом 9 вищеозначеного договору визначено, що з метою виконання договору сторони зобов'язуються, зокрема, не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Таким чином, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків № 416/30 від 25.09.2014р., сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу від 28.08.2012р. № 12/52-БО-34. Відтак, відсутні підстави для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України (у вигляді нарахованих позивачем 69398,58 грн. 3% річних, 658649,42 грн. збитків внаслідок інфляції).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 09.09.2014 року у справі № 5011-35/1272-2012-42/527-2012. При цьому (як вбачається зі змісту судових рішень в означеній справі, що були предметом розгляду Верховного Суду України), як у справі № 5011-35/1272-2012-42/527-2012, так і в даній справі (№ 924/1881/15) нарахування інфляційних втрат та річних передувало укладенню договору про організацію взаєморозрахунків, однак це не вплинуло на констатацію факту відсутності підстав для стягнення інфляційних втрат та річних з огляду на зміну порядку та строку проведення розрахунків за природний газ. Судом також враховано, що, виходячи зі змісту п.14 договору про організацію взаєморозрахунків № 416/30 від 25.09.2014р., сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмету договору від 28.08.2012р. № 12/52-БО-34.

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає, що позов про стягнення 69398,58 грн. 3% річних, 658649,42 грн. збитків внаслідок інфляції є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Тому у позові слід відмовити повністю з покладенням судових витрат по справі на позивача згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.1, 2, 45, 12, 13, 33, 43, 49, 82-85, 115 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 22.02.2016р.

Суддя М.В. Смаровоз