ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2016 р.Справа № 915/1950/13
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Воронюка О.Л.

Суддів: Лашина В.В., Мирошниченко М.А.

при секретарі Станковій І.М.

За участю:

Ліквідатор - Прохоров В.С., паспорт серія НОМЕР_2, дата видачі : 30.06.00;

Від ОСОБА_2 - ОСОБА_3, довіреність № 435, дата видачі : 10.02.16;

Від ТОВ "Стайл - Т" - Гусак О.М., довіреність № б/н, дата видачі : 04.08.14;

Представники інших учасників провадження у справі у судове засідання не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ "Райффайзен банк Аваль"

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 14.04.2015р.( про визнання грошових вимог ПАТ "Райффайзен банк Аваль" )

по справі № 915/1950/13

Кредитори:

1. Публічне акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк"

2. Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль"

3. ОСОБА_2

4. Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Кучеренко"

5. ОСОБА_6

6. Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва,

Банкрут: Товариство з обмеженою відповідальністю "Стайл-Т",

Ліквідатор: Прохоров В.С

Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області

Встановила:

22.10.2013 до господарського суду Миколаївської області від ТОВ «Стайл - Т» надійшла заява про порушення справи про банкрутство ТОВ «Стайл - Т» за ознаками ст. 95 Закону України про банкрутство.

24.10.2013 ухвалою господарського суду Миколаївської області прийнято до розгляду заяву ТОВ «Стайл - Т» про порушення справи про банкрутство за ознаками ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»

05.11.2013 ухвалою господарського суду Миколаївської області порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Стайл - Т».

04.02.2014 постановою господарського суду Миколаївської області, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.03.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 25.06.2014, визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Стайл-Т", м.Миколаїв, вул. Шевченка, 37, код ЄДРПОУ 3465122 - банкрутом.

Відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Стайл-Т", ( м.Миколаїв, вул. Шевченка, 37, код ЄДРПОУ 3465122) голову ліквідаційної комісії Прохорова Володимира Сергійовича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса для листування: 54034, АДРЕСА_1) з наданням ліквідатору повноважень відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Припинено нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута. У банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

14.04.2015 ухвалою господарського суду Миколаївської області визнано грошові вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у загальному розмірі 38608892,7 грн., яких 33014372,58 грн. - до ІV черги, 5594520,12 грн. - до VІ черги, а також 1218,0 грн. судового збору (І черга) та зобов'язано ліквідатора включити ці вимоги до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Стайл-Т».

Не погоджуючись із ухвалою господарського суду Миколаївської області від 14.04.2015, до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулося ПАТ «Райффайзен банк Аваль» в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та визнати кредиторські вимоги ПАТ «Райффайзен банк Аваль» у сумі 1218,00грн. - 1 черга, 33 014 372,58грн. - 4 черга, 17 531 520,12 грн. - 6 черга.

В обґрунтуванні своїх вимог скаржник послався на порушення норм матеріального та процесуального права господарським судом Миколаївської області при винесенні оскаржуваної ухвали.

11.02.2016 до суду від ТОВ «Стайл - Т» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить ухвалу господарського суду Миколаївської області від 14.04.2015 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлених обставин та їх юридичну оцінку, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 101 ГПК України апеляційна інстанція не зв'язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а відповідно до приписів ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Частиною 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ст. 210 Господарського кодексу України кредиторами неплатоспроможних боржників є суб'єкти, зазначені в частині першій статті 209 цього Кодексу, які мають підтверджені відповідно до законодавства вимоги до боржника щодо грошових зобов'язань, включаючи кредиторів, вимоги яких повністю або частково забезпечені заставою.

Згідно з ч. 1, 6, 8 ст. 23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Тобто виходячи зі змісту згаданих положень законодавства кредитор, подаючи до господарського суду відповідну заяву, самостійно визначає розмір таких вимог, підтверджує їх відповідними документами, а до обов'язків суду при розгляді відповідних заяв входить саме перевірка їх обґрунтованості та наявності документів, що підтверджують відповідні вимоги.

Як вбачається із матеріалів справи, 04.03.2014 до господарського суду Миколаївської області від ПАТ «Райффайзен банк Аваль» надійшла заява про визнання грошових вимог у сумі 50545892,7 грн., із яких кредитор просить суд визнати та включити до реєстру вимог кредиторів вимоги, не забезпечені заставою майна на суму 38 608 892,7 грн. (33 014 372,58 грн. - заборгованість за тілом кредиту та відсотками, а також 5 594 520,12 грн. - пені). Залишок боргу в сумі 11 937 000,0 грн. кредитор вважає забезпеченим заставою майна.

У своїй заяві кредитор зазначив проте, що Банк у виконав свої зобов'язання за кредитними договорами та надав ТОВ "Стайл - Т" 18 млн. грн.

Кредитор вважає, що ТОВ "Стайл - Т" порушило умови кредитного договору у зв'язку із чим утворилася заборгованість за кредитним договором № 010/01-02/07-107 від 21.12.2007:основний борг 14 837 500,00грн., заборгованість за відсотками 13825748, 00 грн., пеня за несвоєчасне повернення нарахованих відсотків за кредитним договором 5 594 286,27грн. за період з 27.01.2008 по 04.02.2014, пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту 9 095 181,53грн за період з 21.06.2008 по 04.02.2014.

За кредитним договором № 010/01-02/07-108 від 21.12.2007: основний борг 1 827 500,00грн., заборгованість за відсотками 2 523 624,53грн., пеня за несвоєчасне повернення нарахованих відсотків за кредитним договором 1 026 487,95грн. за період з 26.03.2008 по 04.02.2014, пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту 1 815 564,37грн. за період з 21.06.2008 по 04.02.2014.

Заявник вважає, що заборгованість ТОВ "Стайл - Т" за тілом кредиту та відсотками становить 33 014 372,58грн. за пенею 17 531 520,12грн.

Крім того заявником зазначено, що між Банком та ФОП ОСОБА_6 укладено іпотечний договір № 1226 від 24.12.2007, та між Банком та ФОП ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 1224 від 24.12.2007, між Банком та ФОП ОСОБА_6 укладено договір застави рухомого майна від 24.12.2007 № 1225.

На думку заявника, кредиторські вимоги банку забезпечені частково на суму 11 937 000,00грн., а не забезпечені є вимоги на суму 38 608 892,7грн.

11.03.2014 ухвалою господарського суду Миколаївської області прийнято вказану заяву до розгляду.

14.04.2015 ухвалою господарського суду Миколаївської області визнано грошові вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у загальному розмірі 38608892,7 грн., яких 33014372,58 грн. - до ІV черги, 5594520,12 грн. - до VІ черги, а також 1218,0 грн. судового збору (І черга) та зобов'язано ліквідатора включити ці вимоги до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Стайл-Т».

Зазначений судовий акт обґрунтовано тим, що не підлягають задоволенню вимоги в частині визнання грошових вимог в сумі 11937000,0 грн., як не забезпечені заставою.

Так, частиною 2 статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Згідно з приписами частини 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до положень частини 1 статті 1046 ЦК України встановлено, що За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з приписами частини 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судовою колегією встановлено, що 21.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль в особі Миколаївської обласної дирекції, яке в подальшому було перетворене в Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" товариством з обмеженою відповідальністю "Стайл-Т" укладено генеральний кредитний договір №010/01-02/07-106.

21.12.2007 року між банком і товариством "Стайл - Т" в рамках Генерального кредитного договору укладено: 1) кредитний договір №010/01-02/07-107 за умовами якого банк відкрив товариству «Стайл-Т» невідновлювальну кредитну лінію у сумі 15 000 000,00 грн., строком до 18.12.2011 року, із сплатою 14,75 відсотків річних. В подальшому умови кредитного договору змінювались: додатковим кредитним договором №010/01-02/07-107/1 від 15.07.2008 року збільшено відсоткову ставку до 18,0 відсотків річних; 2) кредитний договір №010/01-02/07-108 за умовами якого банк відкрив товариству невідновлювальну кредитну лінію у сумі 3 000 000,00 грн., строком до 18.12.2011 року, із сплатою 14,75 відсотків річних. В подальшому умови Кредитного договору змінювались: додатковим кредитним договором №010/01-02/07-108/1 від 15.07.2008 року збільшено відсоткову ставку до 18,0 відсотків річних.

Кредитор умови кредитних договорів виконав в повному обсязі, надав ТОВ «Стайл-Т» кошти у розмірі 15 000 000,00 грн. за кредитним договором №010/01-02/07-107, та у розмірі 3000000,00 грн. за кредитним договором №010/01-02/07-108.

Проте, ТОВ «Стайл-Т», умови кредитних договорів виконав не в повному обсязі, у зв'язку з чим перед банком утворилась заборгованість.

Як вірно встановлено господарським судом Миколаївської області правовідносини щодо кредитних операцій та забезпечення виконання кредитних зобов'язань регулюються нормами Цивільного кодексу України та положеннями спеціальних нормативних актів -Законів України «Про іпотеку», «;Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», «;Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», «;Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», «;Про внесення змін до Закону України «Про лізинг», «;Про банки і банківську діяльність» та ін.

У своїй апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що на думку суду вимоги у сумі 11 937 000,00грн. не є забезпеченими заставою, але при цьому є обґрунтованими, а тому скаржник вважає, що вони повинні бути включеними до реєстру вимог кредиторів, оскільки в заяві про визнання вимог кредитор зазначив про цю суму вимог до боржника.

Зазначене судовою колегією не приймається, оскільки грошові вимоги в сумі 11937000,0 грн., зазначені кредитором у заяві, як забезпечені заставою майна та банк просив визнати їх такими, які забезпечені заставою.

Згідно з даними бухгалтерського обліку боржника та згідно з даними заяви банку, вказані вимоги забезпечені заставою майна не ТОВ «Стайл-Т», а інших осіб - ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_2

Господарський суд Миколаївської області вірно дійшов висновку про те, що кредитор не просив визнати грошові вимоги у сумі 11937000,0 грн. та невірно вважав їх таким що забезпечені заставою, а тому визнанню такі вимогине підлягають

Аналізуючи матеріали справи, судова колегія доходить до висновку про те, що судом першої інстанції повно та цілком вірно встановлені обставини справи при прийнятті оскаржуваного рішення, правомірно визнано грошові вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у загальному розмірі 38608892,7 грн., яких 33014372,58 грн. - до ІV черги, 5594520,12 грн. - до VІ черги, а також 1218,0 грн. судового збору (І черга) та правомірно не визнано грошові вимоги в сумі 11937000,0 грн. Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, та матеріали справи не спростовують вищенаведені висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржене судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи.

Керуючись ст. 85, 99, 101- 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів -

Постановила :

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 14.04.2015р.( про визнання грошових вимог ПАТ "Райффайзен банк Аваль" ) по справі № 915/1950/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ "Райффайзен банк Аваль" без задоволення.

Головуючий суддя О.Л. Воронюк

Суддя В.В. Лашин

Суддя М.А. Мирошниченко