ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2016р. Справа№ 914/4350/15

Суддя господарського суду Львівської області, ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи

за позовом: Заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах

(м. Львів)

позивач 1: Адміністрація державної служби спеціального звязку та захисту інформації України (м. Київ)

позивач 2: 7 територіальний вузол урядового звязку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України (м. Винники)

до відповідача: Львівської обласної громадської організації «Рідне місто» (м. Львів)

третя особа 1, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області (м. Львів)

третя особа 2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фонд державного майна України (м. Київ)

про: стягнення боргу в сумі 38395,27 грн. та зобовязання звільнити нежитлові приміщення

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Черменєвій В.С.

Представники:

від прокурора: Не зявився.

від позивача 1: ОСОБА_2 довіреність № 18/04-2415 від 31.08.2015 року.

від позивача 2: ОСОБА_2 довіреність № 57/01-273 від 12.06.2015 року.

від відповідача: Не зявився.

від третьої особи 1: ОСОБА_3 довіреність № 18-11-07795 від 02.12.2015 року.

від третьої особи 2: ОСОБА_3 довіреність № 370 від 05.11.2015 року.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах, позивач 1 - Адміністрація державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, позивач 2 - 7 територіальний вузол урядового звязку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України до Львівської обласної громадської організації «Рідне місто» (надалі ЛОГО «Рідне місто») про стягнення боргу в сумі 38395,27 грн. та зобовязання звільнити нежитлові приміщення.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.12.2015 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 06.01.2016 року. Ухвалою суду від 06.01.2016 року розгляд справи відкладено до 15.01.2016 року в звязку з відсутністю представника відповідача. Ухвалою суду від 15.01.2016 року розгляд справи відкладено до 28.01.2016 року, в звязку з відсутністю представника відповідача. Ухвалою суду від 28.01.2016 року розгляд справи відкладено до 04.02.2016 року, в звязку з відсутністю представника відповідача. Ухвалою суду від 04.02.2016 року розгляд справи відкладено до 11.02.2016 року, в звязку з відсутністю представників прокурора та відповідача.

Прокурор вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 21.12.2015 року, про відкладення від 06.01.2016 року, від 15.01.2016 року, від 28.01.2016 року, від 04.02.2016 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був своєчасно, належним чином, відповідно до ст. 64 ГПК України, повідомлений про час, місце і дату розгляду справи, що підтверджується копією Списку № 127 згрупованих внутрішніх поштових відправлень рекомендованих листів 09.02.2016 року, а явка прокурора була визнана судом та визначена в ухвалах суду обовязковою.

11.01.2016 року за вх. № 661/16 прокурор подав додаткові докази до матеріалів справи.

27.01.2016 року за вх. № 414/16 прокурор подав заяву про збільшення розміру позовних вимог.

04.02.2016 року за вх. № 579/16 прокурор подав заяву про зменшення розміру позовних вимог.

11.02.2016 року за вх. № 733/16 прокурор подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 1700,87 грн., 699,72 грн. пені по орендній платі, 475,98 грн. 10% штрафу по орендній платі, 145,98 грн. 3% річних по орендній платі, 22820,48 грн. основного боргу по тепловій енергії, 3014,59 грн. пені по тепловій енергії, 1936,03 грн. неустойки за користування нежитловим приміщенням, з якою погодився представник позивача 1 та позивача 2.

Позивач 1 вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 21.12.2015 року, про відкладення від 06.01.2016 року, від 15.01.2016 року, від 28.01.2016 року, від 04.02.2016 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

Позивач 2 вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 21.12.2015 року, про відкладення від 06.01.2016 року, від 15.01.2016 року, від 28.01.2016 року, від 04.02.2016 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

27.01.2016 року за вх. № 3251/16 позивач 2 подав клопотання про заміну найменування позивача 2 7 територіальний орден ОСОБА_4 вузол урядового звязку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України на найменування 7 територіальний вузол урядового звязку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України.

02.02.2016 року за вх. № 4178/16 позивач 2 подав додаткові докази до матеріалів справи.

02.02.2016 року за вх. № 4179/16 позивач 2 подав додаткові докази.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 21.12.2015 року, про відкладення від 06.01.2016 року, від 15.01.2016 року, від 04.02.2016 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був своєчасно, належним чином, відповідно до ст. 64 ГПК України, повідомлений про час, місце і дату розгляду справи,

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р. № 18 (із змінами та доповненнями) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Доказом надсилання відповідачу ухвали суду від 04.02.2016 р. про відкладення розгляду справи на 11.02.2016 р. є наявна в матеріалах справи копія Списку № 127 згрупованих внутрішніх поштових відправлень рекомендованих листів 09.02.2016 року.

Відповідно до ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Львівська обласна громадська організація «Рідне місто» знаходиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходження: 79066, Львівська обл., м. Львів, вул. Грунтова, 1.

Відтак, суд виконав умови Господарського процесуального кодексу України щодо належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи. До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Інші адреси відповідача, крім вказаної у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ні позивачу, ні суду невідомо.

Третя особа 1 вимог ухвали суду про відкладення від 04.02.2016 року не виконала, явку поважного представника в судове засідання забезпечила.

Третя особа 2 вимог ухвали суду про відкладення від 04.02.2016 року не виконала, явку поважного представника в судове засідання забезпечила.

Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути спір, відповідно до ст. 75 ГПК України, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 11.02.2016 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, Військовою прокуратурою Львівського гарнізону вивчено інформацію щодо фінансово-господарської діяльності, що стосується Договору оренди нерухомого військового майна, укладеного між 7 територіальним ордена ОСОБА_4 вузлом урядового зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України та Львівська обласна громадська організація «Рідне місто», в ході чого встановлено, що зі сторони останньої існує заборгованість перед позивачем 2.

Так, 26.07.2012 року між 7 територіальним ордена ОСОБА_4 вузлом урядового зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України (надалі Орендодавець, позивач 2) та Львівською обласною громадською організацією «Рідне місто» (надалі Орендар, відповідач), укладено Договір оренди нерухомого військового майна, що належить до державної власності № 3 (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме військове майно - вбудовані нежитлові приміщення (№№ 1, 2) загальною площею 25,1 м2, які розміщені на першому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку (позначені літ А-5), за адресою: Львівська область, м. Винники, вул. Кільцева, буд. 3 (надалі за текстом Майно), що знаходиться на балансі 7 територіального ордена ОСОБА_4 вузла урядового зв'язку.

26.07.2012 року Орендодавцем було передано, а Орендарем прийнято державне нерухоме військове Майно, що підтверджуються актом приймання-передкчі орендованого майна від 26.07.2012 року (додаток до Договору оренди від 26.07.2012 року № 3). Відповідно до вказаного акту, Майно передано належним чином, зауважень та претензій чи недоліків з боку Орендаря немає.

Орендна плата, згідно із умовами Договору, визначається у відповідності п.3.1 Договору, яким передбачено, що за результатами конкурсу на право оренди державного нерухомого військового майна встановлена орендна плата без ПДВ за базовий місяць оренди січень 2012 року - 170 грн.

Згідно п. 3.3 Договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п. 3.6. Договору, Орендар зобов'язався перераховувати орендну плату не пізніше 5-го числа поточного місяця оренди в повному обсязі на рахунок Орендодавця.

Проте, за твердженням прокурора, своїх зобов'язань за Договором Орендар належним чином не виконав, станом на 24 липня 2015 року Орендар має заборгованість по орендній платі в розмірі 1700,87 грн.

Позивач 2 намагався врегулювати спір з відповідачем у досудовому порядку. Так, 17.04.2015 р. та 20.04.2015 р. позивачем 2 надіслано на адресу відповідача претензії про погашення боргу. Однак, відповідачем не було надано відповіді на претензії позивача 2. 23 липня 2015 року на адресу позивача 2 надійшов лист від відповідача, в якому останній просить продовжити термін дії Договору та зобов'язується погасити існуючу заборгованість, чим фактично визнав наявні порушення виконання обов'язків, передбачених Договором, та наявність боргу.

Відповідно до п. 3.7. Договору, орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі підлягає індексації і стягується на рахунок, визначений п. 3.6. Договору відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно п. 3.8. Договору, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, за твердженням прокурора, відповідач повинен сплатити на користь позивача 2 суму заборгованості в розмірі - 1700,87 гривень, пеню, яка складає - 1615,62 гривень, штраф 10 % - 475,98 гривень, 3 % річних - 147,26 гривень, разом - 3939,73 гривень.

Згідно п. 10.1 Договору оренди від 26.07.2012 р. № 3, строк дії оренди встановлено з 26.07.2012 року по 24.07.2015 року включно. У разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором (п. 10.4 Договору).

Пункт 10.10 Договору оренди передбачає, що у разі припинення або розірвання Договору, Майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Орендодавцю. При цьому Майно вважається повернутим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі (п. 10.11 Договору), а обов'язок щодо складання акту приймання-передачі повернення майна покладається на Орендаря.

У зв'язку з невчасною та неповною оплатою орендарем по договору, керуючись рішенням Адміністрації Держспецзв'язку від 27.05.2015 року, орендодавець направив ЛОГО «Рідне місто» листи від 12.06.2015 року за № 57/01-276 від 22.06.2015 року N 57/01-283, з повідомленням про те, що Договір оренди на вищезазначене приміщення продовжуватись не буде і з проханням звільнити ці приміщення після закінчення строку дії договору, тобто 25.07.2015 року.

29.07.2015 р. позивач повторно направив відповідачу лист за вихідним № 57/01-342 з вимогою погасити заборгованість та звільнити орендоване приміщення, у зв'язку з припиненням терміну дії договору оренди.

07.08.2015 року листом № 57/01-358 Орендодавець втретє проінформував Орендаря про свої наміри, щодо неможливості продовження Договору оренди, надавши відповідь на лист Орендаря від 22.07.2015 року №15/07/03. Однак, в порушення вимог розділу 10 Договору оренди № 3 від 26.07.2015 року, ЛОГО «Рідне місто» орендоване приміщення не звільнила та не повернула Орендодавцю.

Також, прокурор звертає увагу на те, що 26.07.2012 року між позивачем 2 та відповідачем, укладено Договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №10 (надалі за текстом Договір про відшкодування витрат).

Відповідно до умов вказаного вище Договору про відшкодування витрат, позивач 2, як Балансоутримувач, зобов'язався забезпечити обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі - вбудованих нежитлових приміщень (№№ 1, 2), загальною площею 25,1 м2, що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Львів-Винники, вул. Кільцева, буд. 3, утримання прибудинкової території, надання комунальних послуг, а Орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі і щомісячно сплачує кошти за вище перелічені роботи та комунальні послуги за діючими розцінками та тарифами.

Плата, згідно із умовами Договору про відшкодування витрат, визначається у відповідності п. 2.1.1. Договору, якою передбачено, що розмір плати за обслуговування і ремонт Будівлі, прибудинкової території, утримання допоміжних приміщень будівлі залежить від складу робіт і послуг, які надаються Балансоутримувачу житлово-експлуатаційними, ремонтно-будівельними організаціями та іншими суб'єктами господарювання, і визначаються розрахунком щомісячних платежів (кошторисом витрат) за обслуговування та утримання Будівлі, комунальні та інші послуги Балансоутримувача.

Прокурор зазначає, що 26.07.2012 року Балансоутримувачем було передано, а Орендарем прийнято державне нерухоме майно та узгоджено і підписано перелік послуг щодо утримання та ремонту будинків Балансоутримувача (додаток 1 до Договору про відшкодування витрат від 26.07.2012 року № 10).

Відповідно до п. 2.2.3. Договору про відшкодування витрат, Орендар зобов'язався не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок Балансоутримувача будівлі, або організації, що обслуговує будівлю, за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі приміщення, на ремонт відповідно до відновної вартості приміщення, а також за комунальні послуги.

Проте, за твердженням прокурора, своїх зобов'язань за Договором про відшкодування витрат Орендар належним чином не виконав, станом на 30 листопада 2015 року він має заборгованість по електроенергії в розмірі 22820,48 гривень (двадцять дві тисячі вісімсот двадцять гривень 48 коп.), про що орендарю були виставлені відповідні рахунки.

Відповідно до пп. 2 п. 2.2.3 Договору про відшкодування витрат, при несвоєчасному внесенні плати, сплачується пеня із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки.

Таким чином, за твердження прокурора, відповідач повинен сплатити на користь позивача 2 суму заборгованості за комунальні послуги в розмірі - 22 820,48 гривень, пеню за теплову енергію, яка складає - 9 699,03 гривень, разом 32 519,51 гривень.

Несвоєчасне погашення заборгованості перед 7 територіальним ордена ОСОБА_4 вузлом урядового зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, призводить до порушення строків сплати податків та інших обов'язкових платежів, до невиконання завдань, поставлених Державою, завдає шкоди інтересам держави - перешкоджає здійсненню загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності України та підриває авторитет Держави в цілому.

Таким чином, на думку прокуроа, шкода, завдана 7 територіальному ордена ОСОБА_4 вузлу урядового зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, є прямою шкодою інтересам Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, а отже інтересам Держави.

Згідно ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору майну (оренди).

Згідно приписів ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Зважаючи на те, що відповідач не повернув орендоване приміщення, станом на 31 жовтня 2015 року відповідачу нарахована неустойка в сумі 1936,03 грн. (розрахунок додається).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Аналогічні норми передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Внаслідок вступу в законну силу з 1 вересня 2015 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» на органи прокуратури покладено обов'язок щодо сплати судового збору при пред'явленні до суду позовів (заяв), апеляційних та касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень.

Разом з тим, Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» видатки на сплату прокурорами судового збору не передбачено і відповідн фінансування органами прокуратури з такою метою не здійснювалось.

З довідки військової прокуратури Західного регіону України від 17 вересня 2015 року № 18/2-161 вих-15 вбачається, що кошторисом прокуратури на 2015 рік не передбачено видатків на сплату судового збору за подачу до суду заяв (заяв, подань), апеляційних та касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень.

Також, прокурор зазначає, що слід врахувати, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» прийнятий у травні 2015 року та набрав законної сили з 1 вересня 2015 року, у зв'язку з чим Державний бюджет України на 2015 рік не передбачає дані видатки та не може їх передбачати через формування його у другому півріччі 2014 року.

04.02.2016 року за вх. № 579/16 прокурор подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 1700,87 грн., 708,29 грн. пені по орендній платі, 475,98 грн. 10% штрафу по орендній платі, 147,26 грн. 3% річних по орендній платі, 22820,48 грн. основного боргу по тепловій енергії, 3492,58 грн. пені по тепловій енергії, 3446,47 грн. неустойки за користування нежитловим приміщенням.

11.02.2016 року за вх. № 733/16 прокурор подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 1700,87 грн., 699,72 грн. пені по орендній платі, 475,98 грн. 10% штрафу по орендній платі, 145,98 грн. 3% річних по орендній платі, 22820,48 грн. основного боргу по тепловій енергії, 3014,59 грн. пені по тепловій енергії, 1936,03 грн. неустойки за користування нежитловим приміщенням.

На момент розгляду справи позивач 1 пояснень по справі не надав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

На момент розгляду справи позивач 2 пояснень по справі не надав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

На момент розгляду справи відповідач не подав доказів погашення боргу в повному обсязі, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, відзиву на позов не подав.

На момент розгляду справи третя особа 1 пояснень по справі не надала, явку повноважного представника в судове засідання забезпечила.

На момент розгляду справи третя особа 2 пояснень по справі не надала, явку повноважного представника в судове засідання забезпечила.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ст.121 Конституції України, на органи прокуратури покладено обов'язок представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року за № 3-рп/99 визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Згідно з Указом Президента України від 15 грудня 1999 року № 1752/99 "Про систему центральних органів виконавчої влади", до системи центральних органів виконавчої влади України входять міністерства, державні комітети (державні служби) та центральні органи виконавчої влади зі спеціальним статусом. Міністерство є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади в забезпеченні впровадження державної політики у визначеній сфері діяльності. Центральні органи виконавчої влади можуть мати свої територіальні органи, що утворюються, реорганізуються і ліквідовуються в порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст. 2 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України», Державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації України є державним органом, який призначений для забезпечення функціонування і розвитку державної системи урядового зв'язку, Національної системи конфіденційного зв'язку, формування та реалізації державної політики у сферах криптографічного та технічного захисту інформації, телекомунікацій, користування радіочастотним ресурсом України, поштового зв'язку спеціального призначення, урядового фельд'єгерського зв'язку, а також інших завдань відповідно до закону. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах організації спеціального зв'язку, захисту інформації, телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України, є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах організації спеціального зв'язку, захисту інформації, телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України, центральним органом виконавчої влади в галузі зв'язку (крім прав та обов'язків, пов'язаних із реалізацією функцій у сфері надання послуг поштового зв'язку загального користування), спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань організації спеціального зв'язку та захисту інформації, головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах організації спеціального зв'язку та захисту інформації, телекомунікацій, користування радіочастотним ресурсом України, поштового звязку спеціального призначення, урядового фельд'єгерського зв'язку (ст. 7 ЗУ «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України»).

Положенням про Адміністрацію Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, від 3 вересня 2014 р. № 411, визначено, що Адміністрація Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах організації спеціального зв'язку, захисту інформації, телекомунікацій і користування радіочастотним ресурсом України.

В свою чергу, 7 територіальний вузел урядового зв'язку, в порядку визначеному ст. 9 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України», є територіальним підрозділом Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України призначений для організації та забезпечення стійкого функціонування урядового зв'язку Президента України як Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України з посадовими особами Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення під час їх перебування на захищених і польових пунктах управління у мирний час, в умовах надзвичайного стану та в особливий період; забезпечення функціонування, безпеки та розвитку підсистеми урядового польового зв'язку як складової державної системи урядового зв'язку.

7 територіальний вузол урядового зв'язку є бюджетною неприбутковою установою зі статусом окремої юридичної особи і має на балансі нежитлові приміщення, які у відповідності до Переліку військового майна, затвердженого 02.11.2011 року Головою Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, без шкоди бойової та мобілізаційної готовності може бути передане в оренду.

Згідно п. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Враховуючи, що Державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації України по вказаному вище порушенню забезпечує інтереси Держави, заступник військового прокурора Львівського гарнізону діє згідно п. 2 ст. 121 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а саме, звертається з позовом до суду в інтересах держави в особі Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, як органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Згідно ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, Військовою прокуратурою Львівського гарнізону вивчено інформацію щодо фінансово-господарської діяльності, що стосується Договору оренди нерухомого військового майна, укладеного між 7 територіальним ордена ОСОБА_4 вузлом урядового зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України та Львівська обласна громадська організація «Рідне місто», в ході чого встановлено, що зі сторони останньої існує заборгованість перед Позивачем - 2.

Так, 26.07.2012 року між 7 територіальним ордена ОСОБА_4 вузлом урядового зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України (надалі Орендодавець, позивач 2) та Львівською обласною громадською організацією «Рідне місто» (надалі Орендар, відповідач), укладено Договір оренди нерухомого військового майна, що належить до державної власності № 3 (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме військове майно - вбудовані нежитлові приміщення (№№ 1, 2) загальною площею 25,1м2, які розміщені на першому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку (позначені літ А-5), за адресою: Львівська область, м. Винники, вул. Кільцева, буд. 3 (надалі за текстом - Майно), що знаходиться на балансі 7 територіального ордена ОСОБА_4 вузлом урядового зв'язку.

26.07.2012 року Орендодавцем було передано, а Орендарем прийнято державне нерухоме військове Майно, що підтверджуються Актом приймання-передкчі орендованого майна від 26.07.2012 року (додаток до Договору оренди від 26.07.2012 року № 3). Відповідно до вказаного Акту, Майно передано належним чином, зауважень та претензій чи недоліків з боку Орендаря немає.

Орендна плата, згідно із умовами Договору, визначається у відповідності п.3.1 Договору, яким передбачено, що за результатами конкурсу на право оренди державного нерухомого військового майна встановлена орендна плата без ПДВ за базовий місяць оренди січень 2012 року - 170 грн.

Згідно п.3.3 Договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п. 3.6. Договору, Орендар зобов'язався перераховувати орендну плату не пізніше 5-го числа поточного місяця оренди в повному обсязі на рахунок Орендодавця.

Проте, своїх зобов'язань за Договором Орендар належним чином не виконав, станом на 24 липня 2015 року Орендар має заборгованість по орендній платі в розмірі 1700,87 грн.

Позивач 2 намагався врегулювати спір з відповідачем у досудовому порядку. Так, 17.04.2015 р. та 20.04.2015 р. позивачем 2 надіслано на адресу відповідача претензії про погашення боргу. Однак, відповідачем не було надано відповіді на претензії позивача 2. 23 липня 2015 року на адресу позивача 2 надійшов лист від відповідача, в якому останній просить продовжити термін дії Договору та зобов'язується погасити існуючу заборгованість, чим фактично визнав наявні порушення виконання обов'язків, передбачених Договором, та наявність боргу.

Відповідно до п. 3.7. Договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується на рахунок, визначений п. 3.6. Договору, відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно п. 3.8. Договору, у разі якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідач повинен сплатити на користь позивача 2 суму заборгованості в розмірі - 1700,87 гривень, пеню, яка складає - 1615,62 гривень, штраф 10 % - 475,98 гривень, 3 % річних-147,26 гривень, разом - 3939,73 гривень.

Також, 26.07.2012 року між позивачем 2 та відповідачем, укладено Договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю № 10 (надалі за текстом Договір про відшкодування витрат).

Відповідно до умов вказаного вище Договору про відшкодування витрат, позивач 2, як Балансоутримувач, зобов'язався забезпечити обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі - вбудованих нежитлових приміщень (№№ 1, 2), загальною площею 25,1 м2, що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Львів-Винники, вул. Кільцева, буд. 3, утримання прибудинкової території, надання комунальних послуг, а Орендар зобовязується брати участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі і щомісячно сплачувати кошти за вище перелічені роботи та комунальні послуги за діючими розцінками та тарифами.

Плата, згідно із умовами Договору про відшкодування витрат, визначається у відповідності п. 2.1.1. Договору, яким передбачено, що розмір плати за обслуговування і ремонт будівлі, прибудинкової території, утримання допоміжних приміщень будівлі залежить від складу робіт і послуг, які надаються Балансоутримувачу житлово-експлуатаційними, ремонтно-будівельними організаціями та іншими суб'єктами господарювання, і визначаються розрахунком щомісячних платежів (кошторисом витрат) за обслуговування та утримання Будівлі, комунальні та інші послуги Балансоутримувача.

Як зазначено вище, що 26.07.2012 року Балансоутримувачем було передано, а Орендарем прийнято державне нерухоме майно та узгоджено і підписано перелік послуг щодо утримання та ремонту будинків Балансоутримувача (додаток 1 до Договору про відшкодування витрат від 26.07.2012 року № 10).

Відповідно до п. 2.2.3. Договору про відшкодування витрат, Орендар зобов'язався не пізніше 5-го числа наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок Балансоутримувача будівлі, або організації, що обслуговує будівлю, за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі, відповідно до загальної площі приміщення, на ремонт, відповідно до відновної вартості приміщення, а також за комунальні послуги.

Проте, своїх зобов'язань за Договором про відшкодування витрат Орендар належним чином не виконав, станом на 30 листопада 2015 року він має заборгованість за споживання теплоенергії в розмірі 22820,48 гривень (двадцять дві тисячі вісімсот двадцять гривень 48 коп.), про що орендарю були виставлені відповідні рахунки.

Відповідно до пп. 2 п. 2.2.3 Договору про відшкодування витрат, при несвоєчасному внесенні плати сплачується пеня із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки.

Таким чином, за твердження прокурора, відповідач повинен сплатити на користь позивача 2 суму заборгованості за комунальні послуги в розмірі - 22 820,48 гривень, пеню за теплову енергію, яка складає - 9 699,03 гривень, разом - 32 519,51 гривень.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст. 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

11.02.2016 року за вх. № 733/16 прокурор подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 1700,87 грн., 699,72 грн. пені по орендній платі, 475,98 грн. 10% штрафу по орендній платі, 145,98 грн. 3% річних по орендній платі, 22820,48 грн. основного боргу по тепловій енергії, 3014,59 грн. пені по тепловій енергії, 1936,03 грн. неустойки за користування нежитловим приміщенням.

Крім того, згідно п. 10.1 Договору оренди від 26.07.2012 р. № 3, строк дії оренди встановлено з 26.07.2012 року по 24.07.2015 року включно. У разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором (п. 10.4 Договору).

Пункт 10.10 Договору оренди передбачає, що, у разі припинення або розірвання договору, Майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Орендодавцю. При цьому, майно вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі (п. 10.11 Договору), а обов'язок щодо складання Акту приймання-передачі повернення майна покладається на Орендаря.

У зв'язку з невчасною та неповною оплатою орендарем по Договору, керуючись рішенням Адміністрації Держспецзв'язку від 27.05.2015 року, орендодавець направив ЛОГО «Рідне місто» листи від 12.06.2015 року за № 57/01-276, від 22.06.2015 року N 57/01-283, з повідомленням про те, що договір оренди на вищезазначене приміщення продовжуватись не буде і з проханням звільнити ці приміщення після закінчення строку дії Договору, тобто 25.07.2015 року.

29.07.2015 р. позивач повторно направив відповідачу лист за вихідним № 57/01-342 з вимогою погасити заборгованість та звільнити орендоване приміщення, у зв'язку з припиненням терміну дії договору оренди.

07.08.2015 року листом № 57/01-358 Орендодавець втретє проінформував Орендаря про свої наміри, щодо неможливості продовження Договору оренди, надавши відповідь на лист Орендаря від 22.07.2015 року № 15/07/03. Однак, в порушення вимог розділу 10 Договору оренди № 3 від 26.07.2015 року, ЛОГО «Рідне місто» орендоване приміщення не звільнила та не повернула Орендодавцю.

Згідно ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору майну (оренди).

Згідно приписів ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Зважаючи те, що відповідач не повернув орендоване приміщення, станом на 31 жовтня 2015 року відповідачу нарахована неустойка в сумі 1936,03 грн. (розрахунок додається).

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Належних доказів наявності передбачених законом чи договором підстав для звільнення відповідача від відповідальності суду не надано.

На час розгляду справи, відповідач не подав докази погашення боргу в повному обсязі, уточнені позовні вимоги не спростував, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Враховуючи, що прокурором та позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх уточнених позовних вимог, а відповідач позовні вимоги не заперечив та не спростував, не подав доказів погашення боргу в повному обсязі, суд прийшов до висновку, що уточнені позовні вимоги Заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах Держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах, позивач 1 - Адміністрація державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, позивач 2 - 7 територіальний вузол урядового звязку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України до Львівської обласної громадської організації «Рідне місто» про стягнення основного боргу по орендній платі в розмірі 1700,87 грн., 699,72 грн. пені по орендній платі, 475,98 грн. 10% штрафу по орендній платі, 145,94 грн. 3% річних по орендній платі, 22820,48 грн. основного боргу за споживання теплової енергії, 3014,59 грн. пені по тепловій енергії, 1936,03 грн. неустойки за безпідставне користування нежитловим приміщенням, а також зобовязання відповідача звільнити нежитлові приміщення є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 1827,00 грн., та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Пунктом 7 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 23.05.2012 року № 01-06/704/2012 із покликанням на статтею 8 Закону України «Про судовий збір», передбачено можливість відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати. Відповідні питання вирішуються господарським судом шляхом винесення ухвал (з додержанням вимог статті 86 ГПК), зміст яких може бути викладено і в ухвалах про прийняття господарським судом до свого провадження заяв та скарг, за подання яких справляється судовий збір.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд задоволив заяву прокурора щодо відтермінування сплати судового збору до терміну прийняття судового рішення.

Господарські витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Оскільки суд відстрочив прокурору сплату судового збору до прийняття рішіння у справі, а позовні вимоги задоволено повністю, судовий збір підлягає до стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Уточнені (зменшені) позовні вимоги - задоволити.

2. Стягнути з Львівської обласної громадської організації «Рідне місто» (79066, м. Львів, вул. Грунтова, 1, ) на користь 7 територіального вузлу урядового звязку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України (79495, м. Львів-Винники, вул. Ак. Сахарова, 18, , р/р 3378 в ГУ ДКСУ у Львівській області, МФО 825014) основний борг по орендній платі в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 87 коп., 699 (шістсот девяносто девять) грн. 72 коп. пені по орендній платі, 475 (чотириста сімдесят пять) грн. 98 коп. 10% штрафу по орендній платі, 145 (сто сорок пять) грн. 94 коп. 3% річних по орендній платі, 22820 (двадцять дві тисячі вісімсот двадцять) грн. 48 коп. основного боргу за спожиту теплову енергію, 3014 (три тисячі чотирнадцять) грн. 59 коп. пені, 1936 (одна тисяча девятсот тридцять шість) грн. 03 коп. неустойки за безпідставне користування нежитловим приміщенням.

3. Зобов'язати Львівську обласну громадську організацію «Рідне місто» (79066, м. Львів, вул. Грунтова, 1, ) звільнити та передати 7 територіальному вузлу урядового зв'язку вбудовані нежитлові приміщення (№№ 1, 2) загальною площею 25,1 м2, які розміщені на першому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку, що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Львів- Винники, вул. Кільцева, буд. 3.

4. Стягнути з Львівської обласної громадської організації «Рідне місто» (79066, м. Львів, вул. Грунтова, 1, ) на користь 7 територіального вузлу урядового звязку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України (79495, м. Львів-Винники, вул. Ак. Сахарова, 18, , р/р 3378 в ГУ ДКСУ у Львівській області, МФО 825014) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУ ДКСУ у Личаківському районі м.Львова, код отримувача (код ЄДРПОУ): 38007620, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Львівській області, код банку отримувача (МФО): 825014, рахунок отримувача: 3006, код класифікації доходів бюджету: 22030001, код ЄДРПОУ суду: 03499974) 2436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп. судового збору.

5. Накази видати, в порядку ст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Суддя Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 15.02.2016 року.