ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2016 р. Справа №917/2625/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Електромонтаж-410", вул. Першотравнева, 61, м. Кременчук, Полтавська область,39600

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖК Житлобуд", АДРЕСА_1,39600

про стягнення 21 654 грн.

Суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 21 654 грн. заборгованості за договором субпідряду №31/05 від 27.05.2013 року.

Позивач в судове засідання не зявився, про місце, час та дату проведення судового засідання був повідомлений належним чином (повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи). 22.01.2015 року від позивача до суду надійшла заява, в якій він позов підтримує в повному обсязі і просить суд справу розглянути без його участі. Ухвалою суду від 26.01.2016 року явка позивача обов'язковою не визнавалась.

Відповідач відзив на позов не надав, його представник в попереднє судове засідання 26.01.2016 року не з'явився, хоча і був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання (повідомлення про вручення відповідачу ухвали суду про порушення провадження у справі від 21.12.2015 року в матеріалах справи, арк. с.51), відзив на позовну заяву не подав, вимоги п. 4 ухвали суду від 21.12.2015 року про порушення провадження у справі не виконав.

В судове засідання 16.02.2016 року відповідач також не зявився, ухвала суду від 26.01.2016 року, яка направлялася відповідачу за адресою: АДРЕСА_2,39600 повернулася до суду з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Згідно Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 16.02.2016 року підтверджується реєстрація відповідача за адресою: АДРЕСА_2,39600, на яку і здійснювали направлення ухвал суду.

Відповідно до ч.3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою судом стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи наведене, відповідач двічі належним чином та завчасно був повідомлений судом про дату, час і місце проведення судових засідань. Крім того, ухвали суду у даній справі були своєчасно розміщені судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, господарський суд повідомляв належним чином відповідача про дату, час і місце судового розгляду, відсутністю клопотань від відповідача про відкладення розгляду справи, то справа розглядається без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд, встановив:

27.05.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю"Електромонтаж-410", (позивач, субпідрядник) та Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖК Житлобуд", (відповідач, генпідрядник) було укладено договір субпідряду № 31/05 з додатком (арк. с. 24-31).

Відповідно до пунктів 1.1. договору, субпідрядник у межах договірної ціни виконує власними силами й засобами монтажні та пусконалагоджувальні роботи по тимчасовому електропостачанню каналізаційної насосної станції в мікрорайоні №15-А га розі вул. Добровольського та вул. Радянській в місті Комсомольск.

Загальна вартість робіт субпідрядника в рамках цього договору розрахована на основі кошторисів до робочого проекту 240/50170-ЭС.Н і відображена у договірній ціні №1 (додаток №1) яка є невідємною частиною цього договору та складає 51 885,38 грн. в тому числі ПДВ 20% 8 647,56 грн. (п. 2.1. договору).

В подальшому сторонами було узгоджено виконання робіт на загальну суму 51654,00 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт від 25.06.2013 року (арк. с. 32).

Відповідно до п. 5.4. договору здача-прийомка виконаних робіт виконується у відповідності до діючого законодавства, з оформленням наступних документів: акт виконаних робіт, довідка КБ-3, рахунок, податкова накладна.

Згідно з пункту 4.3. договору субпідрядник зобовязаний надати рахунок та податкову накладну протягом 2 робочих днів з дня підписання обома сторонами актів виконаних робіт на місяць, генпідрядник погоджується перерахувати кошти на рахунок субпідрядника не пізніше 20-го числа наступного місяця.

На виконання умов договору позивачем були виконані підрядні роботи на загальну суму 51654,00 грн., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт №1 та №2 від 25.06.2013 року на суму 51654,00 грн. (арк. с.37-43). Вказані акти підписані сторонами та скріплені їхніми печатками та не містять посилань на виявлення будь - яких недоліків або претензій до виконаних робіт.

Також позивачем на виконання вимог договору було надано відповідачу податкову накладну №29 від 27.06.2013 року на загальну суму 51654,00 грн. та рахунок фактуру №Е-00000369 від 25.06.2013 року (арк.. с. 33,36).

Як вказує позивач, відповідач за виконані підрядні роботи розрахувався частково в сумі 30000,00 грн. (підтверджується виписками з банку арк. с. 34-35), і за ним рахується заборгованість в сумі 21 654,00 грн., яку і просить стягнути позивач.

При прийнятті рішення зі спору суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором субпідряду.

Відповідно до ст. 838 ЦК України підрядник має право, як що інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 ЦК України).

З аналізу ст. ст. 837 та 875 Цивільного кодексу України вбачається, що договір підряду є оплатним, і обов'язку підрядника виконати певну роботу відповідає обов'язок замовника цю роботу прийняти та оплатити.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Факт виконання робіт підтверджується підписаними між сторонами та скріпленими їхніми печатками актами приймання виконаних будівельних робіт №1 та №2 від 25.06.2013 року на суму 51654,00 грн. (арк. с.37-43).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання щодо оплати виконаних робіт за договором субпідряду №31/05 від 27.05.2013 року виконав частково в сумі 30000,00 грн., на момент пред'явлення позову та розгляду справи зобов'язання відповідача в частині сплати 21654,00 грн. ним не виконані.

Отже, відповідач підписавши договір субпідряду №31/05 від 27.05.2013 року, акти приймання виконаних будівельних робіт №1 та №2 від 25.06.2013 року взяв на себе зобов'язання з оплати виконаних позивачем робіт.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 21654,00 грн. основного боргу, обґрунтовані, підтверджуються наявними доказами (в мат. справи), відповідачем не заперечуються і підлягають задоволенню.

Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.49 ГПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 33,43,49,75,82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖК Житлобуд" (АДРЕСА_1,39600, ідентифікаційний код 32275458) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Електромонтаж-410" (вул. Першотравнева, 61, м. Кременчук, Полтавська область,39600, ідентифікаційний код 36410555) 21654,00 грн. основного боргу, 1218,00 грн. судового збору.

Видати наказ із набранням рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.02.2016 року

Суддя Тимощенко О.М.

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією