ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р. Справа № 925/43/16

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю,

від відповідача ОСОБА_2 представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго,

м. Черкаси

до публічного акціонерного товариства Азот, м. Черкаси

про визнання недійсним зарахування зустрічних вимог.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося публічне акціонерне товариство Черкасиобленерго до публічного акціонерного товариства Азот про визнання недійсним правочину про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог вчиненого відповідачем відповідно до заяви направленої позивачу листом від 12 січня 2016 року №202-09/02.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 25 січня 2016 року було порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 09 лютого 2016 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 09 лютого 2016 року на підставі ст. 77 ГПК України було оголошено перерву на 18 лютого 2016 року, в судовому засіданні від 18 лютого 2016 року було оголошено перерву на 23 лютого 2016 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 09 лютого 2016 року та зазначав, що договором не передбачено права позивача вимагати від відповідача, і відповідно зобовязання останнього здійснювати попередню оплату реактивної електроенергії, як і не передбачено можливості зарахування позивачем надмірно сплаченої відповідачем суми коштів за реактивну електроенергію в рахунок майбутніх платежів за електроенергію.

В звязку з чим відповідач вважає, що сплата коштів в сумі 46 300 000 грн. 00 коп. здійснена не на виконання умов договору про постачання електричної енергії №524-213/24 від 24 травня 2005 року.

Твердження позивача про відсутність правових підстав на повернення коштів сплачених згідно договору, але понад розмір існуючого грошового зобовязання, на думку відповідача, не відповідає вимогам чинного законодавства.

Вимога відповідача до позивача про повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 46 300 000 грн. 00 коп. і вимога позивача до відповідача про сплату боргу за поставлену активну електричну енергію в листопаді 2015 року в сумі 46 300 000 грн. 00 коп. є зустрічними однорідними вимогами в розумінні ст. 601 ЦК України та ч. 3 ст. 203 ГК України.

Твердження позивача про необхідність надання згоди на проведення заліку зустрічних однорідних вимог прямо суперечить нормам ч. 3 ст. 203 ГК України та ч. 2 ст. 601 ЦК України.

В звязку з чим відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні, яке відбулося 23 лютого 2016 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/43/16.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд вважає, що в позові слід відмовити повністю виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з відповідним позовом, в обґрунтування своїх вимог позивач вказав на невідповідність спірного правочину вимогам ст. 601 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України через неврегульованість укладеним між сторонами договором про постачання електричної енергії відносин щодо повернення позивачем відповідачу надміру сплаченої останнім суми коштів за реактивну електроенергію, неоднорідність зустрічних грошових вимог та відсутність згоди позивача для такого зарахування.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом під час розгляду даного спору, 24 травня 2005 року між відкритим акціонерним товариством Черкасиобленерго (в подальшому найменування позивача було змінено на публічне акціонерне товариство Черкасиобленерго) (постачальник) та відкритим акціонерним товариством Азот (найменування було змінено на публічне акціонерне товариство Азот) (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії за №524-213/24.

Згідно з п. 1 вищевказаного договору постачальник зобовязався постачати електричну енергію споживачу, а останній оплачувати постачальнику поставлену електроенергію згідно з умовами цього договору та додатками до нього.

Зокрема, п.п. 5 та 6 додатку №3 до договору визначено, що споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу активної електричної енергії, заявленого на розрахунковий період до 15-го і 20-го числа розрахункового місяця по 30% вартості заявленого обсягу на розрахунковий період та остаточний розрахунок на протязі трьох банківських днів з дати підписання акту постачання електричної енергії зі сторони постачальника та вручення його споживачу.

Плата за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії здійснюється споживачем на протязі трьох банківських днів з дати підписання акту постачання електричної енергії зі сторони постачальника та вручення його споживачу.

22 грудня 2015 публічне акціонерне товариство Азот за платіжним дорученням від 22 грудня 2015 року №9565 перерахувало на рахунок публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго 46 300 000 грн. за перетікання реактивної енергії згідно з договором № 524-213/24 від 24 травня 2005 року.

Листом від 30 грудня 2015 року №202-08/217 відповідач повідомив позивача про помилковість перерахування за платіжним дорученням від 22 грудня 2015 року №9565 46 300 000 грн. плати за перетікання реактивної енергії згідно з договором від 24 травня 2005 року № 524-213 і предявило вимогу про повернення до 06 січня 2016 на поточний рахунок публічного акціонерного товариства Азот помилково перерахованих коштів.

Станом на 01 січня 2016 року відповідач мав борг за спожиту активну електричну енергію в розмірі 99 815 613 грн. 59 коп., борг зі сплати за перетікання реактивної енергії станом на 12 січня 2016 року у відповідача був відсутній.

12 січня 2016 року публічне акціонерне товариство Азот направило публічному акціонерному товариству Черкасиобленерго заяву від 12 січня 2016 року №202-09/02 про зарахування зустрічних однорідних вимог. В цій заяві відповідач заявив про припинення зобовязання позивача перед відповідачем щодо повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 46 300 000 грн. 00 коп. та припинення зобовязання відповідача перед позивачем за договором №524-213 від 24 травня 2005 року по оплаті активної електроенергії на суму 46 300 000 грн. 00 коп.

При цьому судом встановлено, що станом на 01 грудня 2015 року борг відповідача перед публічним акціонерним товариством Черкасиобленерго за поставлену активну електричну енергію становив 97 850 695,72 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

З договору №524-213/24 у публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго виникли зобовязання поставляти публічному акціонерному товариству Азот електроенергію і право вимагати від останнього оплати поставленої активної і реактивної електроенергії, а у публічного акціонерного товариства Азот виникли відповідно право вимагати від публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго поставки електроенергії і зобовязання оплачувати йому поставлену активну та реактивну електроенергію.

Права у публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго вимагати від публічного акціонерного товариства Азот і відповідно зобовязання останнього попередньо оплачувати реактивну електроенергію договір №524-213/24 не передбачає, як не передбачає він і можливості зарахування публічним акціонерним товариством Черкасиобленерго надміру сплаченої публічним акціонерним товариством Азот суми коштів за реактивну електроенергію в рахунок майбутніх платежів за цей чи інший вид електроенергії.

Отже, за договором №524-213/24 станом на 22 грудня 2015 року у публічного акціонерного товариства Азот не виникло зобовязання щодо сплати публічному акціонерному товариству Черкасиобленерго 46 300 000 грн. 00 коп. за реактивну електроенергію, а у публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго відповідно не виникло права вимагати від публічного акціонерного товариства Азот сплати цієї суми коштів як плати за реактивну електроенергію. Тобто сплата публічним акціонерним товариством Азот за платіжним дорученням від 22 грудня 2015 року №9565 надлишкової оплати у сумі 46 300 000 грн. 00 коп. за реактивну електроенергію і прийняття публічним акціонерним товариством Черкасиобленерго цієї суми фактично здійснювалися не на виконання договору №524-213/24, а поза межами передбачених ним обовязків публічного акціонерного товариства Азот і прав публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго, а це означає, що публічне акціонерне товариство Черкасиобленерго отримало вказану суму коштів безпідставно.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Таким чином, в силу наведених вище обставин та ст. 1212 Цивільного кодексу України у публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго станом на 12 січня 2016 року виникло зобовязання щодо повернення публічному акціонерному товариству Азот безпідставно набутих коштів у сумі 46 300 000 грн. 00 коп.

Разом з тим, станом на 12 січня 2016 року у публічного акціонерного товариства Азот існувало зобовязання перед публічним акціонерним товариством Черкасиобленерго щодо оплати поставленої активної електроенергії.

Згідно з ст. 601 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Вимога публічного акціонерного товариства Азот до публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго про повернення безпідставно отриманих коштів у сумі 46 300 000 грн. 00 коп. і вимога публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго до публічного акціонерного товариства Азот про сплату боргу за поставлену в листопаді 2015 року активну електроенергію на таку ж суму - 46 300 000 грн. 00 коп. є зустрічними і однорідними в розумінні ст. 601 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України. При цьому господарський суд виходить з того, що обидві ці вимоги стосуються речей одного роду, а саме грошей і, що правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги, тому є можливим зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав.

Вказані вище зустрічні вимоги відповідають вимогам ст. 601 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України щодо строків їх виконання, за яких вони можуть бути зараховані.

Оскільки зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін, то згоди на це іншої сторони не потребується.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства господарський суд Черкаської області дійшов до висновку, що вчинений публічним акціонерним товариством Азот правочин із зарахування зустрічних однорідних грошових вимог за заявою від 12 січня 2016 року на суму 46 300 000 грн. 00 коп. відповідає вимогам ст. 601 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тобто, під час розгляду справи позивачем всупереч вищенаведених норм процесуального закону не було доведено належними та допустимими доказами ті обставини, що вчинений відповідачем правочин щодо зарахування зустрічних однорідних вимог суперечить вимогам законодавства.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 24 лютого 2016 року.

Суддя А.В.Васянович