РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2016Справа №910/296/16
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Кот Т.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", м. Київ,
доПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", м. Київ,
провідшкодування шкоди в порядку регресу 6 625,02 грн.
за участю представників сторін:

від позивача:Капля А.С. (довіреність №3802/18 від 16.12.2015р.)
від відповідача:Чайковська Л.Б. (довіреність б/н від 02.12.2015р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (надалі - АТ "СК "АХА Страхування", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", (надалі - НАСК «Оранта», відповідач) про відшкодування шкоди у порядку регресу в сумі 6 625,02 грн.

Позивач зазначає, що виконавши умови договору страхування майнових інтересів власника автомобіля і сплативши, у зв'язку з пошкодженням автомобіля при дорожньо- транспортній пригоді суму страхового відшкодування, отримав право вимоги до осіб, відповідальних за завдані збитки, якими є відповідач, як страховик, що застрахував цивільну відповідальність винної у пригоді особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2016р. порушено провадження у справі №910/296/16 та призначено її до розгляду на 27.01.2016р.

25.01.2016р. через відділ діловодства та документообігу (канцелярія) господарського суду позивачем подано витребувані документи.

Уповноважений представник позивача у судовому засіданні 27.01.2016р. надав документи для залучення до матеріалів справи та підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник НАСК «Оранта» у судовому засіданні надав відзив на позовну заяву та визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Клопотань про відкладення розгляду справи в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України від сторін до Господарського суду міста Києва не надходило.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/296/16.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16.02.2015р. між АТ "СК "АХА Страхування" (надалі - страховик), як страховиком, та ОСОБА_3 (надалі - страхувальник, вигодонабувач), як страхувальником, укладено договір №34268а5кша добровільного страхування наземного транспорту, згідно якого страхувальник взяв на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки/моделі Suzuki SX4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок настання страхових ризиків.

Відповідно до довідки № 62218383 від 20.04.2015р. про дорожньо-транспортну пригоду, 20.04.2015р. на проспекті Свободи міста Києва відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки/моделі ВАЗ 21121, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 та транспортним засобом марки/моделі Suzuki SX4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, в наслідок чого транспортний засіб останнього отримав механічні пошкодження задньої центральної частини.

Дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 дорожнього руху України, якого постановою Подільського районного суду м. Києва від 06.05.2015р. у справі №758/4865/15-п визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, 22.04.2014р. страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором №34268а5кша від 16.02.2015р., в якій просив виплату здійснити на рахунок станції технічного обслуговування.

Згідно розділу II страхового акту № 1.003.15.05638/VESКO9714 від 27.04.2015р. підставою для визначення розміру вартості матеріального збитку, спричиненому транспортному засобу страхувальника є рахунок №643000_РФ_00306056 від 22.04.2015р. виставлений ДП «Авто Інтернешнл», а також в тому розділі встановлено, що до виплати страхового відшкодування підлягає сума 6 625,02 грн.

Позивач, на виконання умов договору №34268а5кша від 16.02.2015р. перерахував на рахунок станції технічного обслуговування, а саме ДП «Авто Інтернешнл» суму страхового відшкодування у розмірі 6 625,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням №170745 від 28.04.2015р.

Статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до наявної у матеріалах справи інформації з єдиної централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу марки/моделі ВАЗ 21121, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на момент скоєння ДТП застрахована НАСК «Оранта» - відповідачем у справі.

Зважаючи на вищевикладене, позивачеві перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тому 15.10.2015р. АТ "СК "АХА Страхування" звернулось до відповідача з вимогою на регресне відшкодування та, не отримавши відповіді - 11.01.2016р. позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до НАСК «Оранта» про відшкодування майнової шкоди.

Водночас, відповідач визнав заявлені позовні вимоги.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. (ст. 1188 ЦК України)

Цивільним кодексом України встановлено, що цивільно-правова відповідальність виникає лише за наявності вини особи. Пунктом 5 статті 11 ЦК України закріплено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 06.05.2015р. у справі №758/4865/15-п визнано винним ОСОБА_4 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди під час керування транспортним засобом марки/моделі ВАЗ 21121, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, та в діях останнього передбачено склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до наявної у матеріалах справи інформації з централізованої бази даних МТСБУ щодо полісу №АІ/1466376, цивільно-правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу марки/моделі ВАЗ 21121, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована відповідачем у справі - НАСК «Оранта» (діючий поліс на дату скоєння ДТП)

Таким чином відповідач - НАСК «Оранта» є відповідальною особою за завдані збитки власнику транспортного засобу марки/моделі Suzuki SX4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, до позивача - АТ "СК "АХА Страхування" - як страховика, який виплатив страхове відшкодування по договору добровільного страхування наземного транспорту, №34268а5кша від 16.02.2015р., перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до ОСОБА_4 як до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як визначено пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями статті 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку, а страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Наведеною статтею також визначено, що при страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Також зазначена стаття визначає, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого Господарського суду України від 11.04.2013р. у справі №5011-23/10750-2012.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, позивач здійснив виплату суми страхового відшкодування у розмірі 6 625,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням №170745 від 28.04.2015р.

Частиною першою ст.1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АІ/1466376, цивільно-правової відповідальності власника забезпеченого транспортного засобу марки/моделі ВАЗ 21121, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 передбачено франшизу розміром 0 (нуль) грн., у зв'язку з чим сума страхового відшкодування не підлягає зменшенню.

Відповідно до п. 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. № 142/5/2092, відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин тому проведення операцій, що не впливають на поновлення справності та роботоздатності автомобіля та не можуть здійснюватися шляхом відновлення чи заміни частин таких як мийка, полірування тощо, не повинне відшкодовуватись за обов'язковим страхуванням цивільної відповідальності власників транспортних засобів.

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування до страхового акту № 1.003.15.05638/VESКO9714 від 20.04.2015р. підставою для визначення розміру вартості матеріального збитку, спричиненому транспортному засобу страхувальника є рахунок №643000_РФ_00306056 від 22.04.2015р.

Під час детального дослідження рахунку №643000_РФ_00306056 від 22.04.2015р. судом встановлено, що до загальної суми вартості ремонту включена вартість полірування заднього бампера у розмірі 171,70 грн. (в т.ч. ПДВ).

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, про зменшення суми страхового відшкодування на вартість полірування , враховуючи що позивачем не надано доказів на підтвердження виключення даної складової із розміру страхового відшкодування, заявленого до стягнення у межах даного позову.

Отже, з урахуванням вище встановленого, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача має становити 6 453,32 грн. (6 625,02 грн. - 171,70 грн. = 6 453,32 грн.).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України укладення договору передбачає відповідність останнього встановленим законодавством вимогам, і його умови не суперечать положенням нормативно-правових актів. Отже, належним чином укладений договір є обов'язковим для сторін і повинен добросовісно виконуватись.

Положеннями статті 509 ЦК України, визначено, що зобов'язання за своєю правовою природою є правовідношенням, зміст якого розкривається, як через активну поведінку боржника - здійснення ним певної дії (передачі майна, виконання роботи, надання послуги, сплати грошей тощо), так і пасивну - утримання від певної дії. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України встановлено загальне правило виконання зобов'язання, а саме - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Саме належне виконання зобов'язання означає досягнення тієї мети, яку сторони ставили перед собою, вступаючи у зобов'язання. Належне виконання тягне за собою припинення зобов'язання (ст. 599 ЦК).

Зазначені вище норми ЦК України кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Суд приходить до висновку, що відповідачем - НАСК «Оранта» не доведено відсутності у нього зобов'язань перед позивачем по виплаті страхового відшкодування у порядку регресу.

За таких обставин, позовні вимоги АТ "СК "АХА Страхування" до НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної вимоги є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, з урахуванням приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва. -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" (02081, місто Київ, вулиця Здолбунівська, будинок 7-Д, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, місто Київ, вулиця Іллінська, будинок 8, ) сплачене страхове відшкодування у розмірі 6 453 (шість тисяч чотириста п'ятдесят три) грн. 32 коп. та судовий збір у розмірі 1 186 (одна тисяча сто вісімдесят шість) грн. 43 коп.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 01.02.2016 року.

Суддя В.В. Князьков