РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016№910/495/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/495/16

за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», м. Дніпропетровськ,

до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Київ,

про визнання недійсним рішення від 29.10.2015 №146/03-р/к,

за участю представників сторін:

позивача - Бондаренка Д.Ю. (довіреність від 07.10.2015 №б/н);

відповідача - Клюсової Т.М. (довіреність від 04.01.2016 №2).

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення АМК) про визнання недійсним рішення від 29.10.2015 №143/03-р/к «Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» зі справи №134-03/09.15 (далі - рішення №143/03-р/к).

Позов мотивовано тим, що: рішення №143/03-р/к, яким визнано дії Банку, які полягають у неподанні інформації на вимогу голови Відділення АМК у встановлений строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон), є безпідставним.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.01.2016 порушено провадження у справі.

Відділення АМК 29.01.2016 подало суду відзив на позов, в якому зазначило таке: відповідно до змісту позовної заяви позивач оскаржує рішення Відділення АМК від 20.10.2015 №146/03-р/к (далі - рішення №146/03-р/к), хоча у прохальній частині позовної заяви вказує рішення №143/03-р/к; копію рішення №146/03-р/к надіслано позивачу листом від 02.11.2015 №26-03/3680 та отримано позивачем 05.11.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, таким чином, перебіг строку для оскарження рішення №146/03-р/к закінчився 05.01.2016; отже, позивачем пропущений строк на оскарження рішення №146/03-р/к.

Позивач 22.02.2016 подав суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що: номер оскаржуваного рішення було вказано з помилкою, правильним номером рішення є - 146/03-р/к; відповідно до відомостей з офіційного сайту українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» поштове відправлення позивачем було отримано 05.11.2015 о 20 год. 00 хв., тобто після закінчення робочого дня; таким чином, опрацювати вказане поштове відправлення і передати його відповідним працівникам Банку раніше ніж наступного дня (06.11.2015) у позивача можливості не було; відповідно до статей 50 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) строк для оскарження рішення №146/03-р/к розпочався з 07.11.2015 та закінчився 07.01.2016, проте враховуючи, що дні з 07.01.2016 по 10.01.2016 оголошені вихідними та, враховуючи положення статті 51 ГПК України, позивачем подано позовну заяву 11.01.2016 - в перший наступний робочий день, тобто в межах строку.

У судовому засіданні 22.02.2016 представник позивача підтримав доводи, викладені у додаткових поясненнях, поданих суду 22.02.2016 у письмовому вигляді, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача надав пояснення у справі, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

У частині першій статті 48 Закону зазначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Частиною першою статті 60 Закону передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

У розгляді даної справи господарським судом міста Києва встановлено таке.

Відділенням АМК розглядалося звернення депутата Київської міської ради Петровця О.Ф. від 10.04.2015 №08/279/079-191/15 щодо наявності в діях товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдортехносервіс» (далі - Товариство) ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції; під час розгляду звернення Відділенням АМК було встановлено, що Банком Товариству видані довідки про стан позичкової заборгованості від 04.02.2015 №08.7.0.0.0/208 та про відкриття поточного рахунку від 04.02.2015 №08.7.0.0.0/076.

На адресу Банка було надіслано вимогу голови Відділення АМК від 08.06.2015 №26-03/1788 про надання інформації, в якій вимагалося протягом 15 (п'ятнадцяти) календарних днів з дня отримання цієї вимоги надати Відділенню АМК інформацію та такі документи:

- копії заяв (запитів тощо) та доданих до них документів, що подавались Товариством до Банку з метою отримання довідок;

- якщо з метою отримання довідок Товариство до Банку зверталося в електронному вигляді електронною поштою, надати копії таких звернень із зазначенням електронної адреси, з якої надійшли такі звернення до Банка;

- копії документів, які засвідчують отримання довідок (витяг з журналу, довіреність тощо) Товариством;

- інформацію про осіб, які отримували довідки для Товариства.

Листом від 14.08.2015 №20.1.0.0.0/7-20150612/0357 Банк просив Відділення АМК повторно надіслати йому вимогу, оскільки з технічних причин Банком було втрачено копію вимоги Відділення АМК.

Відповідач листом від 20.08.2015 №26-03/2872 повторно надіслав на адресу Банка копію вимоги від 08.06.2015 №26-03/1788.

Враховуючи те, що Банк не подав Відділенню АМК витребувану інформацію на вимогу у визначений головою Відділення АМК строк, розпорядженням адміністративної колегії Відділення АМК від 14.09.2015 №141/03-рп/к «Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» відповідачем розпочато розгляд справи №134-03/09.15 за ознаками вчинення Банком порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону, у вигляді неподання інформації Відділенню АМК у встановлені головою Відділення АМК строки.

За результатами розгляду справи №134-03/09.15 Відділенням АМК складено подання про попередні висновки у справі та надіслано на адресу Банку.

Листом від 05.10.2015 №Э.DOG_POD/3-71031 Банк повідомив Відділення АМК про те, що:

працівники відділення не вимагають від клієнтів оформлення письмових заяв на отримання довідок, а отже, клієнти замовляють довідки без письмових заяв;

довідки про стан позичкової заборгованості та про відкриття рахунків клієнт замовляє в «Приват24 для бізнесу», роздруківку довідок отримують у відділенні, де вони завіряються печаткою Банку; такі довідки є безоплатними; журнал реєстрації довідок у Банку не ведеться;

Банк видає довідки особам, які зазначені в картці зі зразками підписів клієнтів, або особам, які уповноважені представляти інтереси клієнта за довіреністю; копії доручень представників у Банку не зберігаються; довідки надаються клієнтам в одному екземплярі та дублікатів з підписами про отримання в Банку не залишається.

Банк листом від 27.10.2015 № Э.DOG_POD/3-74661 повідомив Відділення АМК, що: вимогу від 08.06.2015 №26-03/1788 Банком було отримано 11.06.2015, проте можливості виконати вимоги у Банка не було, оскільки лист з вимогою було втрачено, про що Банку стало відомо лише після дзвінка співробітника АМК, у зв'язку з чим Банк надіслав АМК пояснення та запит від 14.08.2015 №20.1.0.0.0/7-20150612/0357; висновки, які вказані у поданні, не відповідають обставинам справи, оскільки зазначається, що Банком інформацію на вимогу Відділення АМК не подано; оскільки Банком було надано відповідь на вимогу Відділення АМК від 08.06.2015 №26-03/1788, то Банк просив закрити провадження у справі №134-03/09.15.

Супровідним листом від 02.11.2015 №26-03/3680 Відділенням АМК на адресу позивача було надіслано рішення №146/03-р/к.

Судом встановлено, що Банком рішення №146/03-р/к отримано 05.11.2015, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення №010.

Проте, відповідно до інформації, яка міститься на сайті українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» рішення №146/03-р/к Банком отримано 05.11.2015 о 20 год. 00 хв. У зв'язку з цим можливість обробити вхідну кореспонденцію і передати її відповідальній особі була лише 06.11.2015.

Таким чином, відповідальною особою позивача було отримано рішення №146/03-р/к 06.11.2015, тому кінцевим терміном для звернення позивача з даним позовом є 06.01.2016.

Відповідно до частин другої і третьої статті 56 Закону рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Датою звернення Банку до господарського суду з даним позовом є 11.01.2016.

У пункті 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» зазначено, що у застосуванні припису частини першої статті 60 Закону, а також частини другої статті 47 цього Закону господарським судам слід враховувати таке.

За цими приписами передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено.

Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів.

Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Отже, до обчислень початку та кінця строку для оскарження рішень АМК не можуть бути застосовані відповідні положення ГПК України та ЦК України, оскільки строк оскарження визначається спеціальною нормою, а саме статтею 60 Закону та є присічним.

З огляду на те, що позивачем пропущено строк оскарження рішення №146/03-р/к, у позові слід відмовити.

Поряд з цим, у прийнятті рішення про відмову в задоволенні позову господарський суд міста Києва виходить також з такого.

У позовній заяві позивач зазначає, що обов'язок Банка надати інформацію відповідачу щодо Товариства може існувати лише щодо операцій за рахунками і за конкретний проміжок часу. Будь-яка інформація, яка стосується Товариства, надається лише з письмового дозволу відповідної юридичної особи.

Таким чином, позивач вважає, що вимога відповідача від 08.06.2015 №26-03/1788 була незаконною, у Банка не виникло обов'язку надавати інформацію на вказану вимогу, відповідно і несвоєчасне надання відповіді на неї, не могло стати перешкодою у виконанні завдань, покладених на АМК.

Згідно з частинами першою і другою статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово-економічний стан клієнтів; системи охорони банку та клієнтів; інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; коди, що використовуються банками для захисту інформації.

Отже, не вся витребувана вимогою голови Відділення АМК від 08.06.2015 №26-03/1788 інформація містить банківську таємницю (копії заяв (запитів тощо) або запитів наданих в електронному вигляді, з якими зверталося Товариство (уповноважені особи) щодо відкриття поточного рахунку та щодо стану позичкового рахунку).

Разом з тим, за приписами пункту 3 частини першої статті 62 цього Закону інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, органам Антимонопольного комітету України - на їх письмову вимогу стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу.

Статтею 221 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що суб'єкти господарювання, інші юридичні особи, їх посадові особи та працівники зобов'язані на вимогу голови територіального відділення Антимонопольного комітету України подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Документи, статистична та інша інформація, необхідні для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, надаються на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення безкоштовно. Вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України можуть передбачати як одноразове, так і періодичне надання інформації.

Інформація з обмеженим доступом, одержана Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями у процесі здійснення своїх повноважень, використовується ними виключно з метою забезпечення виконання завдань, визначених законодавством про захист економічної конкуренції, і не підлягає розголошенню. Така інформація може бути надана органам слідства та суду відповідно до закону.

За розголошення комерційної таємниці працівники Антимонопольного комітету України, його територіальних відділень несуть відповідальність, встановлену законом.

Як вбачається з матеріалів справи, витребувана відповідачем інформація була необхідна для здійснення АМК передбачених законом обов'язків.

Згідно з пунктом 13 частини першої статті 50 Закону порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Суд, дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами з дотриманням приписів зазначених норм матеріального і процесуального права, встановив обґрунтованість висновків відповідача стосовно наявності в діях позивача порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді неподання інформації Відділенню АМК у встановлений строк.

Відповідно до частини другої статті 50 Закону за порушення, передбачені: пунктами 9, 13-18 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Рішенням №146/03-р/к встановлено, що процентні доходи Банка за 2014 рік становлять 28 185 014 000 грн., та враховано, що інформацію на вимогу 08.06.2015 №26-03/1788 подана, а також те, що порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді неподання інформації вчинено вперше, тому штраф в сумі 50 000 грн. розраховано за приписами частини другої і п'ятої статті 52 Закону.

Отже, враховуючи відсутність підстав для визнання рішення №146/03-р/к недійсним, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.02.2016.

Суддя О. Марченко