КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2016 р. Справа№ 910/21174/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Сухового В.Г.

секретар судового засідання Яценко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №1221/12 від 18.11.2015 року Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 року

у справі № 910/21174/15 (суддя - Полякова К.В.)

за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Мотозаводець-8»

до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 42 783, 72 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Фекийшгазі К.С., довіреність б/н від 13.03.2015 року

від відповідача: Довгалюк А.В., довіреність №737 від 31.12.2015 року

ВСТАНОВИВ:

Житлово-будівельний кооператив «Мотозаводець-8» (позивач у справі) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (відповідач у справі) про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 42 783, 72 грн (а.с. 3-6).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 22.10.2014 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 23.03.2015 року, у справі №910/16476/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до Житлово-будівельного кооперативу «Мотозаводець-8» було встановлено відсутність правових підстав для оплати Житлово-будівельним кооперативом «Мотозаводець-8» вартості питної води, яка йде на виготовлення гарячої, оскільки такий обов'язок не передбачений укладеним між сторонами Договором №05080/4-05 від 15.10.2004 року на постачання питної води та приймання стоків води, а тому позивач на підставі ст. 1212 ЦК України просить стягнути з відповідача безпідставно сплачені та неповернуті на вимогу позивача грошові кошти у сумі 42 783,72 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 року позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь Житлово-будівельного кооперативу «Мотозаводець-8» грошові кошти у розмірі 42 783,72 грн та 1 827,00 грн судового збору (а.с.76-77).

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач, Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», подав апеляційну скаргу №1221/12 від 18.11.2015 року на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 року, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 року Публічному акціонерному товариству «Акціонерна компанія «Київводоканал» поновлено пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 року, подану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 25.01.2016 року.

22.01.2016 року від позивача у справі надійшли письмові пояснення (відзив) на апеляційну скаргу відповідача, в яких Житлово-будівельний кооператив «Мотозаводець-8» заперечує проти вимог апеляційної скарги, вважає рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 року у справі №910/21174/15 законним та обґрунтованим, а тому просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

У судовому засіданні 25.01.2016 року Київським апеляційним господарським судом відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 22.02.2016 року.

У судовому засіданні 22.02.2016 року представник відповідача у справі підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

У судовому засіданні 22.02.2016 року представник позивача у справі заперечив проти вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне.

Предметом заявленого Житлово-будівельним кооперативом «Мотозаводець-8» позову є вимога до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про стягнення 42 783,72 грн, як безпідставно сплачених відповідачу у період з червня 2012 року по вересень 2013 року за питну воду, яка іде для виготовлення гарячої, у зв'язку з тим, що укладений між сторонами Договір №05080/4-05 від 15.10.2004 року на постачання питної води та приймання стоків води не регулює відносин постачання питної води для виготовлення гарячої, що, як зазначає позивач, було встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 22.10.2014 року під час розгляду справи №910/16476/14.

Так, Господарським судом міста Києва була розглянута справа №910/16476/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до Житлово-будівельного кооперативу «Мотозаводець-8» про стягнення 75 268,76 грн на підставі договору №05080/4-05 від 15.10.2004 року на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі. За результатами розгляду даної справи Господарським судом міста Києва 22.10.2014 року прийнято рішення, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 23.03.2015 року.

Частиною 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиціальність - це обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в іншому рішенні господарського суду, є суб'єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі сторони, що й у справі, яка розглядається.

Враховуючи, що у справі №910/16476/14 були ті ж самі особи, що і у даній справі №910/21174/15, колегія суддів зазначає, що обставини, які були встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 22.10.2014 року у справі №910/16476/14 не підлягають повторному доказуванню і є обов'язковими для суду під час розгляду даної справи.

Так, в процесі розгляду справи №910/16476/14 Господарським судом міста Києва було встановлено, що 15.10.2004 року між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» та Житлово-будівельним кооперативом «Мотозаводець-8» укладено договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі №05080/4-05. Судом було досліджено правовідносини сторін, які виникли на підставі укладеного договору та встановлено, що зазначений договір не регулює відносин постачання питної води для виготовлення гарячої, а тому відсутні підстави для оплати Житлово-будівельним кооперативом «Мотозаводець-8» на користь ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» вартості послуг з постачання води для виготовлення гарячої.

Окрім того, судом під час розгляду справи №910/16476/14 встановлено, що у період з червня 2012 року по вересень 2013 року Житлово-будівельний кооператив «Мотозаводець-8» перерахував позивачу 166 304,25 грн з призначенням платежу «5-50402 за воду», яка була безпідставно зарахована ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» в оплату води для виготовлення гарячої. Оскільки судом було встановлено наявність у Житлово-будівельного кооперативу «Мотозаводець-8» перед Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованості за постачання холодної води та приймання стоків та відсутність підстав для оплати питної води, яка була використана для виготовлення гарячої, місцевим господарським судом зі сплачених 166 304,25 грн було зараховано в оплату заборгованості 68 512,89 грн.

Як стверджує Житлово-будівельний кооператив «Мотозаводець-8», звертаючись з позовом у даній справі, грошові кошти у розмірі 97 791,36 грн (різниця між сплаченими 166 304,25 грн - і зарахованими судом 68 512,89 грн у справі №910/16476/14) є безпідставно набутими Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал».

Разом з цим, апеляційним господарським судом встановлено, що Житлово-будівельний кооператив «Мотозаводець-8» звертався до відповідача із листом (вх. №5838/0 від 26.03.2015 року а.с. 14) щодо зарахування 97 791,36 грн, сплачених по коду 5-50402 в рахунок оплати наступних платежів по коду 5-402 (за холодну воду та стоки води).

Згідно листа Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» №5060/8/8/02-15 від 26.06.2015 року (а.с. 16) та письмових пояснень відповідача від 29.09.2015 року розрахунковим департаментом відповідача згідно рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2014 року у справі №910/16476/14 було знято з коду 5-402 заборгованість у сумі 55 007,64 грн. Тобто, як вірно зазначає апелянт в апеляційній скарзі сума у розмірі 55 007,64 грн стосується лише виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2014 року у справі №910/16476/14, згідно якого в оплату заборгованості у сумі 70 006,79 грн підлягало зарахуванню 68 512,89 грн безпідставно сплачених ЖБК «Мотозаводець-8» за воду по коду «5-50402».

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не погоджується з доводами апелянта щодо правомірності сплати Житлово-будівельним кооперативом «Мотозаводець-8» грошових коштів в сумі 97 791,36 грн (сплачених за воду по коду «5-50402» за період з червня 2012 року по вересень 2013 року) та правомірністю зарахування відповідачем цих коштів в оплату за воду для виготовлення гарячої, оскільки, як було встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 22.10.2014 року у справі №910/16476/14, укладений між сторонами договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі №05080/4-05 від 15.10.2004 року не регулює відносин сторін з приводу постачання Житлово-будівельному кооперативу «Мотозаводець-8» холодної води для виготовлення гарячої води та сплати її вартості, а матеріали даної справи не містять інших договорів, які б регулювали такі відносини між сторонами.

Таким чином, у Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» не було правових підстав для отримання від позивача коштів за холодну воду, яка йде на підігрів, зокрема у розмірі 97 791,36 грн, а у позивача відповідно не було підстав для сплати таких коштів на користь ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал».

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Приписами частини 1 статті 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з положенням частин 1, 2 статті 14 ЦК України. цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковими для неї.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1)повернення виконаного за недійсним правочином; 2)витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3)повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4)відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

При цьому, апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як одна зі сторін зобов'язання, набув грошові кошти у розмірі 97 791,36 грн (з них предметом спору є тільки 42 783,72 грн) за рахунок іншої сторони Житлово-будівельного кооперативу «Мотозаводець-8») не в порядку виконання договірного зобов'язання, а поза підставами, передбаченими договором на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі №05080/4-05 від 15.10.2004 року, внаслідок перерахування вказаної суми грошових коштів за послуги, надання яких не регулюється таким договором, що відповідно виключає застосування до відносин між сторонами в частині оплати зазначеної суми норм зобов'язального права.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду відхиляє також посилання апелянта на те, що у сплачену Житлово-будівельним кооперативом «Мотозаводець-8» суму 97 791,36 грн входить також вартість стоків гарячої води за період з червня 2012 року по вересень 2013 року, оскільки Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» не надало ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного господарського суду жодного документа, який би підтверджував обсяги стоків гарячої води у період з червня 2012 року по вересень 2013 року, їх вартість, а також доказів того, що заявлені до стягнення 42 783,72 грн (зі сплачених безпідставно 97 791,36 грн по коду 5-5042) становлять саме вартість стоків гарячої води у період з червня 2012 року по вересень 2013 року.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач набув за рахунок позивача грошові кошти у спірному розмірі 42 783,72 грн (за воду, яка йде на підігрів) за відсутності правової підстави, апеляційний господарський суд вважає законним та обґрунтованим висновок Господарського суду міста Києва про те, що вимоги Житлово-будівельного кооперативу «Мотозаводець-8» до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про стягнення безпідставно набутих коштів за воду, яка йде на підігріву розмірі 42 783,72 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва 29.09.2015 року у справі №910/21174/15 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на апелянта (позивача у справі).

Керуючись ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 року у справі №910/21174/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 року у справі №910/21174/15 залишити без змін.

3. Справу №910/21174/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

В.Г. Суховий