УХВАЛА

12.02.2016Справа № 910/16766/13

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

До Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

Від заявника: ОСОБА_1, довіреність № 14-4 від 13.01.2015

Від позивача: Смакота Н.І., довіреність № 14-98 від 18.04.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - відповідач) про стягнення 23 166 815,62 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору № 14/2274/11 від 30.09.2011р.

Ухвалою суду від 02.09.2013р. порушено провадження у справі № 910/16766/13 та призначено розгляд на 27.09.2013 р.

22.11.2013 судом винесено рішення, яким позовні вимоги позивача задоволено частково, яке набрало законної сили згідно постанови ВГСУ від 24.06.2014р.

На виконання постанови ВГСУ було видано накази 07.07.2014р.

30.09.2015 відповідач звернувся до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 02.10.2015р. розгляд заяви призначено на 26.10.2015р.

22.10.2015р. до суду надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження з ВДВС.

26.10.2015р. представник заявника у судовому засіданні надав пояснення по заяві.

Представник позивача заперечив проти задоволення заяви, надав письмові заперечення.

Представник позивача заявив клопотання про відкладення судового засідання.

Суд відклав судовий розгляд заяви на 13.11.2015р.

12.11.2015р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

13.11.2015р. представники заявника та позивача надали пояснення по заяві, заявили клопотання про продовження строку розгляду заяви.

Суд задовольнив клопотання сторін про продовження строку вирішення заяви та відклав судовий розгляд заяви на 11.12.2015р.

10.12.2015р. відповідач подав через канцелярію суду документи по справі.

11.12.2015р. представник заявника у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав подану заяву про визнання наказу 07.07.2014р. таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача заперечив проти задоволення заяви.

Суд відклав судовий розгляд заяви на 25.01.2016р.

22.01.2016р. відповідач подав через канцелярію суду повідомлення по справі.

25.01.2016р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

25.01.2016р. представник позивача у судовому засіданні заперечив проти заяви про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню.

Представник відповідача просив суд вказану заяву задовольнити.

Суд відклав розгляд вказаної заяви на 12.02.2016р.

12.02.2016р. представник заявника підтримав подану заяву у повному обсязі, просив суд задовольнити подану заяву.

Представник позивача проти задоволення заяви ПАТ «Київенерго» заперечив у повному обсязі.

Суд вирішив відмовити у задоволенні заяви ПАТ «Київенерго» про визнання наказу № 910/16766/13 від 07.07.2014р. таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.11.2013 року у справі № 910/16766/13, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 24.06.2014 року, позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 2 664 871,99 грн.. з яких: 1 737 743,73 грн. - пені, 754 217,57 - 3% річних, 172 910.69 грн. - інфляційних втрат.

На виконання зазначеного рішення виданий наказ від 07.07.2014р.

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (далі - ПАТ "Київенерго", відповідач) звернулося до господарського суду міста Києва з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Зазначена заява обґрунтована тим, що 2 664 871,99 грн. (пеня, 3 % річних та інфляційні збитки) списані на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" від 14.05.2015 р. № 423-VIII.

Судом встановлено , що 06.06.2015 р. набрав чинності Закон України № 423-VIII від 14.05.2015 р. "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України». Цим законом було внесено зміни до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу". Зокрема, статтю 18 вищевказаного законодавчого акту доповнено частиною 13 наступного змісту:

"Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Зазначені пеня, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини".

Матеріалами справи підтверджується, що на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в обліку Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Публічного акціонерного товариства "Київенерго" значилася заборгованість за природний газ, спожитий до 01.01.2014 р. за наступними договорами:

- № 13/3409-БО-41 від 28.12.2012 р. у розмірі 4424937,52 грн;

- № 13/3410-БО-41 від 28.12.2012 р. у розмірі 30876544,86 грн;

- № 13/3411-БО-41 від 28.12.2012 р. у розмірі 171998,71 грн.

Згідно Акту звіряння розрахунків за природний газ, спожитий до 01.01.2014 р., складеного та підписаного представниками сторін 02.07.2015 р., Публічне акціонерне товариство "Київенерго" здійснило погашення сум основної заборгованості за вищевказаними договорами.

У зв'язку з цим, Протоколом № 1 від 31.07.2015 р. засідання Комісії з питань реструктуризації та списання заборгованості перед НАК "Нафтогаз України" та реалізації норм Закону України від 14.05.2015 № 423-VII, затвердженим Генеральним директором Публічного акціонерного товариства "Київенерго", оформлено рішення про списання з обліку заборгованості Публічного акціонерного товариства "Київенерго" перед Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зі сплати пені, інфляційних нарахувань та 3% річних у загальному розмірі 187676757,64 грн, у тому числі, і за рішенням суду у справі № 910/16766/13 у розмірі 2 664 871,99 грн.

Листом № 42АУ/92ПЗ/6759 від 04.08.2015 р. Публічне акціонерне товариство "Київенерго" повідомило Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про припинення зобов'язань та списання сум пені, штрафних та фінансових санкцій на підставі вищезазначеного Закону України № 423-VIІІ та п. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", у тому числі і за рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/16766/13.

Разом з цим, судом встановлено, що фактично предметом регулювання згідно п. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" у редакції Закону України № 423-VIII від 14.05.2015 р. є заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий у період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., та за природний газ, спожитий до 01.01.2014 р., що залишилася не погашеною станом на 06.06.2015 р., без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду.

При цьому, заборгованість за природний газ, спожитий у період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду) обов`язково підлягає реструктуризації шляхом її розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості. Разом з цим, вказана реструктуризація можлива виключно за умови погашення в трьохмісячний строк починаючи з 06.06.2015 р. заборгованості за природний газ, спожитий до 01.01.2014 р., знову ж таки, без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду. Тільки після виконання вказаних вище умов якраз і може бути списана заборгованість зі сплати пені, штрафних та фінансових санкцій.

Тобто, вказані вище положення Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" мають виконуватися в наступні етапи:

1) теплогенеруюча та/або теплопостачальна організація здійснює погашення в трьохмісячний строк починаючи з 06.06.2015 р. перед Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованість за природний газ, спожитий до 01.01.2014 р. (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду);

2) теплогенеруюча та/або теплопостачальна організація укладає з Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" договір реструктуризації заборгованості за природний газ, спожитий у період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду);

3) теплогенеруюча та/або теплопостачальна організація списує заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зі сплати пені, штрафних та фінансових санкцій.

Відповідач сплатив на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" суму основної заборгованості, проте, останню умову для наявності підстав щодо списання пені, штрафних та фінансових санкцій відповідно до п. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а саме укладення договору реструктуризації заборгованості за природний газ, спожитий у період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., відповідачем виконано не було, оскільки докази укладення такого договору в матеріалах справи відсутні.

Відтак, господарський суд міста Києва вважає, що будь-яких правових підстав для списання в односторонньому порядку Публічним акціонерним товариством "Київенерго" заборгованості зі сплати 1 737 743,73 грн. - пені, 754 217,57 грн. - 3% річних та 172 910,69 грн. інфляційних втрат не існувало.

Законом України "Про засади функціонування ринку природного газу" не визначено списання 3% річних та інфляційних втрат, оскільки ці нарахування не є ні штрафними, ні фінансовими санкціями, а є компенсацією кредитору за збитки, понесені внаслідок знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за період прострочення платежу. А тому такі нарахування, як 3% річних та інфляційні втрати, взагалі не могли бути предметом списання, у даному випадку.

Про компенсаційний характер нарахувань, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України неодноразово вказував Верховний Суд України, який зазначив, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника (постанови ВСУ від 20.12.2010р., від № 04.07.2011р., а також у постанові ВСУ від 06.06.2012 у справі № 6-49цс12).

Згідно з ч. 2 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у разі видачі наказу помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд міста Києва прийшов до висновку про те, що заява ПАТ «Київенерго» про визнання наказу № 910/16766/13 від 07.07.2014р. таким, що не підлягає виконанню, не може бути задоволена судом.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 86, 116, 117 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Київенерго» у задоволенні заяви від 29.09.2015р. про визнання наказу господарського суду м. Києва від 07.07.2014 у справі № 910/16766/13 таким, що не підлягає виконанню.

Суддя В.І.Мельник