ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2016 р. Справа № 911/231/16

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/231/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київбудпостач»,

м. Біла Церква

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плайм Оіл ЛТД»,

м. Біла Церква

про витребування майна із чужого володіння та стягнення

12000,00 грн. штрафу.

Представники:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київбудпостач» (далі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Плайм Оіл ЛТД» (далі-відповідач) з вимогами витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення 12000,00 грн. штрафу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що на виконання умов Договору позички № 1/8 від 08.10.2014, позивачем надано в користування відповідачу майно, проте, відповідач у строки, визначені договором, зазначене майно не повернув, у звязку з чим, позивачем на підставі п. 6.2 нараховано відповідачу штраф у розмірі 12000,00 грн.

Ухвалою суду від 21.01.2016 порушено провадження у справі № 911/231/16 та призначено її до розгляду на 10.02.2016.

Представник позивача в судове засідання 10.02.2016 не зявився, проте 08.02.2016 через канцелярію суду від позивача надійшло електронне повідомлення від 04.02.2016, в якому останній підтримує позовні вимоги та просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності його повноважного представника.

Представник відповідача в судове засідання 10.02.2016 не зявився, проте 08.02.2016 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява від 05.02.2016, в якій останній заперечує проти позову, в частині стягнення 12000,00 грн. штрафу, а також просить суд здійснювати розгляд справи без участі повноважного представника відповідача.

Дослідивши наявні у справі докази та надані додаткові докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

08.10.2014 між позивачем (позикодавець) та відповідачем (користувач) укладено Договір позички № 1/8, відповідно до умов п.п. 1.1, 1.3 якого позичкодавець передає користувачу у безоплатне користування на строк, визначений договором, запасні частини, деталі, виробниче обладнання (обєкт позички), загальна вартість якого, на момент передачі користувачу, становить 120000,00 грн., яке користувач зобовязується повернути позичкодавцеві після закінчення строку, визначеного договором.

Майно, яке позичкодавець зобовязується передати користувачу, належить позивачу на праві власності, на підставі Договору купівлі-продажу від 09.12.2010, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельник» та позивачем. Вартість визначеного майна, становить 120000,00 грн., про що свідчить наявна в матеріалах справи, балансова довідка № 1 від 02.02.2015.

Умовами п.п. 3.1, 3.2 договору позички визначено, що позичкодавець зобовязується надати обєкт позички користувачу у строк, узгоджений сторонами. Обєкт позички вважається переданим позичкодавцем користувачу з моменту підписання акту приймання-передачі обєкта позички уповноваженим представниками сторін та скріплення цього акта їх печатками. Строк, на який надається обєкт позички, встановлюється за домовленістю сторін з моменту передачі обєкта позички за актом приймання-передачі до моменту його повернення за актом приймання-передачі.

Згідно з п.п. 5.1, 5.2 договору, користувач зобовязується повернути позичкодавцю обєкт позички в такому самому стані, в якому він перебуває на момент його передачі користувачу. Обєкт позички вважається поверненим позичкодавцю користувачем з моменту підписання акту приймання-передачі обєкта позички уповноваженими представниками сторін та скріплення цього акту їх печатками.

Позивач належним чином та в повному обсязі виконував взяті на себе згідно з умовами договору зобовязання, передавши відповідачу, відповідно до актів приймання-передачі від 04.12.2014 та від 05.12.2014, в безоплатне користування майно, а саме: шафа керування, у кількості 4 шт., ємності - 3, екструдер - 5, рама з формотримачами - 1, шафа для нагрівання - 2, темпирируючі - 2, компресор - 1, станок - 1, осушувач повітря - 1, агрегат для повороту колодок - 1, пресформи - 15, змішувач-бункер-сушка - 1, електродвигун - 1, рама екструдера - 2, формоносії - 2, шнек екструдера - 1, карусель з станиною - 2, дзвін - 1, загорожа - 11, гідравлічний візок (рокла) - 1.

Обєкти позички прийняті відповідачем без зауважень.

Умовами п. 4.1 договору визначено, що строк, на який надається обєкт позички, встановлюється за домовленістю сторін з моменту передачі обєкта позички за актом приймання-передачі до моменту його повернення за актом приймання-передачі.

Пунктом 8.1 договору визначено, що договір діє з 08.10.2014 протягом року, до 08.10.2015.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження продовження строку дії договору.

Позивач звернувся до відповідача з претензією, в якій вимагав повернути майно, передане відповідачу згідно з актами приймання-передачі від 04.12.2014 та від 05.12.2014. Зазначена претензія отримана відповідачем 03.12.2015, про що свідчить власний підпис директора товариства з обмеженою відповідальністю «Плайм Оіл ЛТД», скріплений печаткою юридичної особи.

Проте, відповідач відповіді на претензію позивача не надав, повернення отриманих обєктів позички не здійснив.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ст. 827 Цивільного кодексу України, за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

Статтею 836 Цивільного кодексу України визначено, що якщо після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки в порушення взятих на себе зобовязань згідно з умовами Договору позички № 1/8 від 08.10.2014 відповідачем, на час прийняття рішення не здійснено повернення обєктів позички, переданих відповідачу на підставі актів приймання-передачі від 04.12.2015 та від 05.12.2015, вимога позивача про витребування з відповідача майна, а саме: шафа керування, у кількості 4 шт., ємності - 3, екструдер - 5, рама з формотримачами - 1, шафа для нагрівання - 2, темпирируючі - 2, компресор - 1, станок - 1, осушувач повітря - 1, агрегат для повороту колодок - 1, пресформи - 15, змішувач-бункер-сушка - 1, електродвигун, у кількості 1 шт., рама екструдера - 2, формоносії - 2, шнек екструдера - 1, карусель з станиною - 2, дзвін - 1, загорожа - 11, гідравлічний візок (рокла) - 1, визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У звязку із неналежним виконанням відповідачем умов договору щодо своєчасного повернення обєкту позички, позивач, на підставі пункту 6.2 договору, просить суд стягнути з відповідача 10 % штрафу, нарахованого від вартості обєкту позички, що становить - 12000,00 грн.

Умовами п. 6.2 договору визначено, що у разі порушення користувачем строку повернення обєкту позички він повинен сплатити на поточний рахунок позичкодавця штраф у розмірі 10 % від вартості обєкту позички, встановленої договором.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

08.02.2016 через канцелярію суду відповідачем надана заява, в якій останній заперечує проти позову в частині стягнення з останнього 12000,00 грн. штрафу.

Проте розглянувши заяву відповідача, суд приходить до висновку, що заява відповідача є не обґрунтованою та не підтверджується матеріалами справи, виходячи з наступного.

При укладенні правочину, між сторонами обумовлено та погоджено, що загальна вартість обєкту позички, на момент передачі користувачу, становить 120000,00 грн. Вартість переданих обєктів позички у розмірі 120000,00 грн., також підтверджується доданою позивачем до матеріалів справи балансовою довідкою № 1 від 02.02.2015.

Таким чином, на підставі вказаних норм права та п. 6.2 договору, враховуючи, що вимога позивача про стягнення з відповідача 12000,00 грн. штрафу є доведеною та обґрунтованою, а отже визнається судом та підлягає задоволенню.

Враховуючи наведе вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, при повному задоволенні позову покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Витребувати від товариства з обмеженою відповідальністю «Плайм Оіл ЛТД» (09110, АДРЕСА_1, ), та повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Київбудпостач» (09110, АДРЕСА_2, ) наступне майно:

№ п/пНайменуванняК-тьІнв. номер
1Шафа керування4104003, 104019, 104012, 104017
2Ємності306
3Екструдер5104001, 104014, 104015
4Рама з формотримачами1104002
5Шафа для нагрівання2104007, 104008
6Темпирируючі2б-н
7Компресор1б-н
8Станок1104020
9Осушувач повітря1б-н
10Електродвигун1б-н
11Рама екструдера2б-н
12Формоносії2104011, 104016
13Агрегат для повороту колодок1104013
14Шнек екструдера1б-н
15Карусель з станиною2б-н
16Дзвін1б-н
17Загорожа11б-н
18Змішувач-бункер-сушка1104018
19Пресформи15б-н
20Гідравлічний візок (рокла)1б-н

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Плайм Оіл ЛТД» (09110, АДРЕСА_1, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Київбудпостач» (09110, АДРЕСА_2, ) 12 000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп. штрафу та 1 980 (одну тисячу девятсот вісімдесят) грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 22.02.2016

Суддя О.О. Христенко