ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 р. Справа № 923/17/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. при секретарі Ковтун В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Миртекс ОСОБА_1 дому", м. Херсон

до Публічного акціонерного товариства "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд", м Херсон

про стягнення 11943 грн. 03 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - не прибув;

від відповідача - не прибув.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Миртекс ОСОБА_1 дому" (позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до Лікувально-оздоровчого комплексу "Маяк" в особі ПАТ Проектно-будівельної фірми "Херсонбуд" (відповідач) про стягнення 9467 грн. 34 коп. заборгованості за договором поставки б/н від 22.06.2012 р. та 2475 грн. 69 коп. пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. ст. 16, 530, ч. 2 ст. 625, ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 1, 49, 54 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 11.01.2016 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 26.01.2016 р. Ухвалами суду від 26.01.2016 р. та від 09.02.2016 р. розгляд справи відкладався з метою надання можливості сторонам скористатись повним обсягом процесуальних прав.

Крім того, ухвалою суду від 09.02.2016 р. замінено неналежного відповідача - лікувально-оздоровчий комплекс "Маяк" в особі ПАТ Проектно-будівельної фірми "Херсонбуд" на належного - публічне акціонерне товариство Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд".

Позивач та відповідач, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали відповідачу (а.с. 43) та розпискою представника позивача (а.с. 39), але явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, витребувані судом документи не надали.

Неявка представників сторін у судове засідання господарського суду не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

Між ЛОК «Маяк» ПАТ ПБФ «Херсонбуд» та ТОВ «Компанія Миртекс ОСОБА_1» було укладено договір поставки б/н від 22 червня 2012 року (далі по тексту договір).

Відповідно п.1.1 договору Продавець (ТОВ «Компанія Миртекс ОСОБА_1») зобов'язувався передати у власність Покупця (ЛОТ «Маяк» ПАТ ПБФ «Херсонбуд») товар в асортименті і кількості, за цінами та строки зазначені у накладній, а Покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити його вартість відповідно до умов договору.

Згідно п. 2.1 розрахунок за договором проводиться, шляхом перерахування коштів Покупцем на банківський рахунок Продавця.

Вище вказаний договір було укладено згідно п. 5.1 договору строком до 31.12.2012 року, але за умовами п. 5.2 він вважається пролонгованим так як жодна із сторін не заявила про його припинення у встановлені строки. На що також вказує факт обопільного виконання сторонами зобов'язань по договору.

ТОВ «Компанія Миртекс ОСОБА_1» добросовісно виконувало свої зобов'язання по договору поставки, а саме здійснювалися поставки по замовленню Покупця. Чергові поставки були здійснені у період з 25 травня 2015 року по 03 червня 2015 року, зокрема за такими видатковими накладними :

- №207 від 25 травня 2015 року на суму 9 967,76 грн.;

- № 213 від 26 травня 2015 року на суму 2 624,012 грн.;

- №235 від 01 червня 2015 року на суму 9 193,20 грн.;

- № 236 від 03 червня 2015 року на суму 9 262,60 грн.;

- № 237 від 03 червня 2015 року на суму 9 261,60 грн.;

- № 238 від 03 червня 2015 року на суму 3 087,20 грн.

Отже, загалом за зазначений період було здійснено поставку товару на загальну суму 45 234,12 грн.

Відповідачем вартість отриманого товару за договором поставки оплачено частково в сумі 36000 грн., у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 9467,34 грн., яка до цього часу не погашена.

21.10.2015 р. позивач на адресу відповідача скерував претензію щодо сплати вартості отриманого товару б/н від 21.10.2015 р., яка отримана відповідачем 23.10.2015 р.

Факт надсилання та отримання претензії відповідачем підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з проставленою датою та підписом уповноваженої особи про одержання (а.с. 15).

Однак відповіді на претензію відповідач не надіслав, борг не сплатив.

Отже, у відповідача існує заборгованість в сумі 9467 грн. 34 коп., яка до цього часу не погашена.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи наведене позовні вимоги в частині стягнення 9467 грн. 34 коп. основного боргу підлягають задоволенню.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вищезгаданого Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічна норма міститься в п. 2 ст. 343 ГК України.

Згідно п. 8.1 договору сторони договору несуть відповідальність згідно чинного законодавства.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства та умов договору позивач нарахував відповідачу за порушення виконання зобов'язань 2475 грн. 69 коп. пені за період з 18.07.2015 року по 07.12.2015 року в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за увесь час прострочення виконання забов'язання.

Суд не може погодитись з даним нарахуванням пені та звертає увагу позивача на таке:

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до приписів частини 4 статті 231 Господарського кодексу України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або в кратному розмір до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст.2,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь

одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. розмір пені, встановлений за згодою сторін, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як витікає із п.8.1 договору, на який посилається позивач, сторони не погодили розмір пені, тому він позбавлений права проводити нарахування пені у розімі подвійної ставки НБУ.

За правилами ч. 1 ст. 32, ст. 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегіть встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 9467 грн. 34 коп. основного боргу, в решті позовних вимог щодо стягнення пені має бути відмовлено.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

У пункті 4.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" висловлено правову позицію згідно якої зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача.

Згідно вказаної вище правової позиції, суд покладає судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1218 грн. на відповідача.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити частково на суму 9467 грн.34 коп.

2.Стягнути з публічного акціонерного товариства "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд" (73000, м. Херсон, вул. Кірова, 24, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Миртекс ОСОБА_1 дому" (73000, АДРЕСА_1, ) - 9467 грн. 34 коп. основного боргу та 1218 грн. витрат по сплаті судового збору.

3.В задоволенні решти позову відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.02.2016 р.

Суддя Л.М. Немченко