РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2016Справа №910/30438/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «КПП ЦЕНТР»
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «КАРГО СЕРВІС ПЛЮС»
Простягнення 21 285, 70 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення з останнього на свою користь суму основного боргу в розмірі 15 325, 16 грн., пеню в розмірі 2 736, 37 грн., штрафу в розмірі 3 065, 02 грн. та 3% річних в розмірі 159, 15 грн. за Договором поставки №541838 від 31.01.2015.

26.01.2016 позивач через відділ діловодства суду подав суду, на виконання ухвали суду від 02.12.2015, пакет документів та клопотання про розгляд справи без присутності представника позивача через дальність розташування суду. В клопотанні позивач зазначив, що позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі та просить суд позов задовольнити.

Відповідач у судові засідання не з'являвся, представників не направляв, про поважні причини неявки суд не повідомив, пояснень, витребуваних ухвалою суду від 02.12.2015 про порушення провадження у справі не подав.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 03179, м. Київ, вул. Чорнобильська, буд. 13-А, кв. 72.

Ухвала суду від 02.12.2015 про порушення провадження у справі та призначення судового засідання була отримана відповідачем, що підтверджується повернутим суду рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали суду від 02.12.2015) з зазначенням: „вручено 10.12.2015 уповноваженому" .

На призначене судове засідання 11.02.2016р., представник відповідача не з'явився, витребуваних судом доказів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення судового засідання з зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про розгляд справи.

Підстав, які б перешкоджали вирішити спір по суті судом не встановлено.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2015 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір поставки №541838 (надалі - Договір).

Відповідно до умов Договору, Позивач зобов'язується передати у власність Відповідача запасні частини до транспортних засобів (надалі - Товар), а Відповідач зобов'язується прийняти і оплатити такий Товар на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з умовами п. 5.5. Договору, оплата Товару здійснюється Відповідачем на основі даного Договору і видаткових накладних до нього шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок Позивача чи внесення готівки в касу Позивача. Відповідач здійснює оплату протягом 21 календарного дня з моменту отримання Товару.

Відповідно до п. 3.3.1. Договору, Відповідач зобов'язаний прийняти Товар та своєчасно його оплатити.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору, Позивач поставив Відповідачу Товар на суму 21 159, 61 грн.

Факт поставки Товару підтверджується видатковими накладними, належні копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Свій обов'язок по оплаті за поставлений Товар Відповідач виконав частково, а саме оплатив за Товар грошові кошти в розмірі 5 834, 45 грн.

Станом на 19.11.2015 заборгованість Відповідача перед Позивачем за поставлений Товар за Договором складає 15 325, 16 грн.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав:

Договір поставки №541838 від 31.01.2015, укладений між Позивачем та Відповідачем за своєю правовою природою є договором про поставку та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджується факт поставки Товару Відповідачу, а також існування у Відповідача простроченої заборгованості по оплаті за поставлений Товар в розмірі 15 325, 16 грн.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Факт наявності боргу у Відповідача за Договором поставки від 31.01.2015 №541838 у сумі 15 325, 16 грн. Позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і Відповідачем не спростований, і тому ця сума має бути стягнута з Відповідача.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплату неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України зазначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 6.1. Договору, у випадку порушення Відповідачем строків оплати Товару, встановлених умовами цього Договору, Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого Товару за кожний день прострочення до моменту закінчення такого прострочення, а у випадку, коли прострочення триває - до моменту звернення Позивача до суду.

Згідно з п. 6.3. Договору, у випадку прострочення оплати поставленого Товару понад 30 календарних днів Відповідач окрім пені зобов'язаний сплатити Позивачу штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченого Товару.

Отже, порушення Відповідачем строків оплати, передбачених умовами Договору є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки (пені та штрафу).

Тому, Позивачем також правомірно заявлена вимога про стягнення з Відповідача пені та штрафу за неналежне виконання зобов'язання, відповідно до Договору.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема в разі прострочення.

Таким чином, за прострочення терміну платежу з Відповідача належить стягнути пеню у сумі 2 736, 37 грн. та 3 065, 02 грн. штрафу, відповідно до розрахунку Позивача з яким суд погоджується та вважає обґрунтованим.

З огляду на наявність прострочення грошового зобов'язання, Позивач також правомірно нарахував Відповідачу борг з урахуванням 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Таким чином, згідно здійсненого Позивачем розрахунку (з яким суд погоджується та вважає обґрунтованим) з Відповідача підлягає стягненню 159, 15 грн. 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з вищенаведених норм закону, відповідачем належним чином протягом розгляду справи не було надано належних доказів по справі на спростування позовних вимог.

З огляду на зазначене, судом, відповідно до наданих доказів, які знаходяться в матеріалах справи встановлено, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРГО СЕРВІС ПЛЮС» (03179, м. Київ, вул. Чорнобильска, буд. 13-А, кв. 72; Код: 37394791) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП ЦЕНТР» (81500, Львівська обл., Городоцький район, с. Черляни, вул. Польова, 97; поштова адреса: 81500, а/с 22, м. Городок, Львівська обл.; Код: 38169102) основний борг в розмірі 15 325 (п'ятнадцять тисяч триста двадцять п'ять) грн. 16 коп., пеню в розмірі 2 736 (дві тисячі сімсот тридцять шість) грн. 37 коп., штраф в розмірі 3 065 (три тисячі шістдесят п'ять) грн. 02 коп., 3% річних в розмірі 159 (сто п'ятдесят дев'ять ) грн. 15 коп. та судовий збір в розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 23.02.2016р.

Суддя І.І.Борисенко