ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2016 року Справа № 904/6722/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Джихур О.В.,

при секретарі Мудрак О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №14-138 від 13.05.14;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №27/016-юр від 05.01.16.;

від відповідача: ОСОБА_3 представник, довіреність №11/016-юр від 05.01.16.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2015 року у справі №904/6722/15

за позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ

до публічного акціонерного товариства Дніпроазот, м.Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області

про стягнення 3 205 172,67

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2015р. у справі №904/6722/15 (головуючий суддя - Николенко М.О., судді Мельниченко І.Ф., Бондарєв Е.М.) позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ " Дніпроазот на користь ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 7476,16 грн. - 3% річних, 275,83 грн. - інфляційних втрат, судовий збір в розмірі 155,04 грн.

Не погодившись з даним рішенням, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та стягнути з відповідача основну заборгованість в сумі 1971909,67грн., 3% річних у розмірі 197617,40грн. та втрати від інфляційних процесів в сумі 1020102,98грн.

Посилається на те, що умовами договору жодним чином не повязується дата підписання акту приймання-передачі природного газу з датою розрахунку по кожному з періодів постачання, а тому відсутність підписаних актів прийому-передачі не є підтвердженням прострочення позивачем щодо підписання цих актів.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 15.02.16р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, Між Позивачем (Продавець) і Відповідачем (Покупець), укладений договір №14/2551/11 купівлі-продажу природного газу від 30.09.11 та додаткові угоди до нього№ №1,2,3,4. Відповідно до п.1.1 якого продавець зобовязався передати у власність покупцю у ІV кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, ввезеного на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", далі газ), для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, а покупець зобовязався приймати та оплачувати газ на умовах цього договору.

Пунктом 2.1. договору передбачено, продавець зобовязався з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2012 року передати покупцю газ в обсязі до 8605тис.м3 для виробництва теплової енергії. яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами в обсязі до 8605,000тис.м

Згідно п. 3.1. договору продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, повязану з правом власності на газ.

Відповідно до п. 3.3. договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Згідно п. 3.4. договору покупець не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газорозподільного (газотранспортного) підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газорозподільному (газотранспортному) підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу покупця та відповідно до вимог наказу Мінпаливенерго від 15.07.10 № 288 "Про затвердження Методики визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо субєкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів".

Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації товару газу з 01.10.11 по 31.12.12, а в частині проведення розрахунків за газ та послуг з його транспортування - до повного погашення заборгованості (п.11.1).

Позивач, на виконання умов договору, передав відповідачу за період з жовтня 2011 року по вересень 2012 року 2014 року природний газ на загальну суму 17786770,68грн., що підтверджується актами приймання-передачі (а. с. 25-37).

Відповідач, в порушення умов договору, за поставлений природний газ розрахувався несвоєчасно, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 1971909,67грн., що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Оскільки відповідачем умови договору щодо сплати отриманого природного газу виконані несвоєчасно, позивач, окрім основного боргу, звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача 1020378,82 грн. інфляційних втрат, 212884,18 грн.- 3% річних.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Частинами 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким, чином, оскільки позивач звернувся до суду 25.07.2015р.із вимогою про стягнення з відповідача 3 % річних за період до 25.07.2012 року, та враховуючи заяву відповідача про застосування строків позовної давності є вірним висновок суду про відмову у задоволенні вимоги про стягнення 3% річних, які виникли до 25.07.2012 з підстав пропуску строку позовної давності.

Господарським судом було перераховано суму 3% річних, внаслідок чого, сума, яка підлягає стягненню становить 7476,16грн.

Апеляційним судом вказаний розрахунок перевірено та визнано правомірним, а тому господарським судом у відповідності до вимог чинного законодавства стягнуто 3% річних в сумі 7476,16грн.

Позивач надав розрахунок інфляційних страт в сумі 275,83грн. за збовязаннями за серпень за період прострочки з вересня 2012р. по листопад 2012р.

Апеляційним судом було перевірено зазначене нарахування інфляційних втрат та визнано правомірним задоволення господарським судом позову в цій частині в сумі 275,83грн.

Що стосується суми заявлених вимог про стягнення основного боргу за поставлений газ в сумі 1971909,67грн. за період з жовтня 2012р. по грудень 2012р., колегія суддів виходить з наступного.

Як вже було зазначено вище, пунктом 4.1. договору передбачено, що кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу покупця та відповідно до вимог наказу Мінпаливенерго від 15.07.10 № 288 "Про затвердження Методики визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо субєкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів".

Природний газ, який постачався позивачем відповідачу для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 148/2552/11, та для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 14/2351/11, який не є предметом спору у даній справі, транспортувався одним магістральним трубопроводом та обліковувся одним комерційним вузлом обліку газу, який встановлений на ГРС-2 та належить ПАТ «Укртрансгаз».

Тобто, для визначення обсягів газу, поставленого позивачем відповідачу для потреб бюджетних установ та організацій та інших споживачів, необхідно із загального обсягу природного газу, поставленого позивачем відповідачу у відповідному місяці, відняти обсяг природного газу, використаний останнім для виробництва теплової енергії для населення, який розраховується у відповідності до Методики.

Згідно з п. 3 Методики обсяги газу (Qг), тис. м3 (приведені до стандартних умов), які газотранспортне підприємство поставило теплогенеруючому підприємству за звітний період (місяць), оформлюють двостороннім актом приймання-передачі природного газу (додаток 1), який складають протягом п'яти днів місяця, наступного за звітним. Для складання зазначеного акта необхідно виконати розрахунок пропорційного перераховування обсягу теплової енергії, отриманої окремим споживачем, в обсяг газу, використаного на її вироблення,згідно з формулами (1 - 5) розділу IV цієї Методики за зразком розрахунку за звітний період (додаток 2).

Як вірно встановлено господарським судом, після обрахування обсягів газу, поставленого за Договором № 14/2351/11 та використаного на вироблення теплової енергії населенню, ці обсяги слід відняти від загального обсягу газу отриманого відповідачем у певний період, залишковий обсяг газу і є обсяг газу поставлений за договором №14/2551/11.

Застосування різних методик розрахунку обсягів природного газу послугувало причиною нарахування позивачем відповідачу протягом жовтня-грудня 2012року на загальну суму 9066055,61грн.

Відповідач зі свого боку виконував розрахунок пропорційно перерахування обсягу теплової енергії, отриманої населенням, в обсягах газу, використаного на її вироблення, згідно з формулами розділу ІУ Методики, який направляв позивачу разом з відповідними актами приймання-передачі природного газу, які були підписані відповідачем та газотранспортним підприємством та скріплені печаткою ПАТ " Дніпроазот.

Як встановлено господарським судом, відповідач неодноразово направляв на адресу позивача ряд листів з проханням підписати акти приймання-передачі газу, а саме: лист № 2051/01-6 від 13.11.2012 про затримку з підписанням акту приймання-передачі газу за жовтень 2012 року; лист № 2163/01-6 від 26.11.2012 про затримку з підписанням актів приймання-передачі газу за вересень та жовтень 2012 року; лист № 2311/01-6 від 18.12.2012 про оформлення актів приймання-передачі природного газу за жовтень 2012 року; лист № 27/01-6 від 09.01.2013 про затримку підписання актів приймання-передачі газу за жовтень та листопад 2012 року; лист № 120/01-6 від 21.01.2013 щодо оформлення актів приймання-передачі природного газу; лист № 213/01-6 від 31.01.2013 щодо оформлення актів приймання-передачі природного газу за жовтень-грудень 2012 року; лист ПАТ "Дніпропетровськгаз" від 06.02.2013 № 11/6-0057 щодо підписання актів прийому-передачі природного газу (ТКЕ) в НАК "Нафтогаз України"; лист № 493/01-6 від 14.03.2013 про оформлення актів приймання-передачі природного газу за жовтень-грудень 2012 року; лист № 631/01-6 від 27.03.2013 про оформлення актів приймання-передачі природного газу між НАК "Нафтогаз України", ПАТ "Дніпропетровськгаз" та ПАТ "ДНІПРОАЗОТ" за минулі періоди; лист ПАТ "Дніпропетровськгаз" від 03.03.2013 № 11/6 щодо підписання актів прийому-передачі природного газу (ТКЕ) в НАК "Нафтогаз України"; лист № 721/01-6 від 09.04.2013 про підписання актів приймання-передачі газу за жовтень-грудень 2012 року та січень, лютий 2013 року; лист № 1466/01-6 від 24.07.2013.

Позивач оформлені належним чином акти приймання-передачі природного газу за жовтень-грудень 2012р. на адресу відповідача не повернув, не зазначив жодних посилань на порушення відповідачем певних вимог законодавчих актів чи порядку розрахунку обсягів поставленого газу чи виробленої теплової енергії і не пояснив, які саме недоліки було допущено відповідачем під час визначення обсягів природного газу із застосуванням Методики., направив відповідачу акти приймання-передачі природного газу за жовтень, листопад, грудень 2012 року складені у власній редакції, що підтверджується листами, отриманими ПАТ "ДНІПРОАЗОТ" 11.12.2012, 28.01.2013, 26.02.2013. Ці акти містять змінені (зменшені) обсяги природного газу ніж ті, що були визначені відповідачем.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що такий факт свідчить про односторонню зміну обсягів поставленого газу без будь-якого правового і математичного обґрунтування.

09.04.2013р. Пат «Дніпроазот» листом за № 721/01-6 повторно направило на адресу позивача належним чином оформлені з боку відповідача акти приймання-передачі природного газу за жовтень, листопад та грудень 2012р., які просило підписати та повернути на адресу ПАТ «Дніпроазот»

Вказана пропозиція відповідача була повторно залишена позивачем поза увагою.

На підставі залишення позивачем актів приймання-передачі природного газу за період з жовтня 2012 року по грудень 2012 року без підпису, відповідач, на виконання умов договору № 14/2551/11 платіжним дорученням № D0412UC0JU від 12.04.2013 сплатив позивачу вартість отриманого природного газу в сумі 6780879,26 грн за обсягами, розрахованими ним з дотриманням вимог Методики.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає цілком правомірним висновок господарського суду про те, що обсяги поставленого газу, розраховані відповідачем, є вірними та документально підтвердженими, що свідчить про поставку позивачем відповідачу природного газу саме в обсязі 1 521,782 тис.куб.м на загальну суму 7094145,94 грн, а не в обсязі 1944,781 тис. куб. м на загальну суму 9066055,61 грн., як визначено позивачем, а тому господарським судом правомірно відмовлено в задоволені позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 1971909,67 грн.

Оскільки, вимоги про стягнення 3% річних в сумі 197 617,40 грн. за періоди прострочення: з 14.11.12 по 12.04.13, з 14.12.12 по 12.04.13, 14.01.13 по 17.04.15 та інфляційних втрат в сумі 1 020 102,88 грн. за періоди: з листопада 2012 по квітень 2013, з грудня 2012 по квітень 2013, з січня 2013 по травень 2015. безпосередньо пов'язані та є похідними від основної вимоги, суд правомірно відмовив в задоволені позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги з посиланням те, що умовами договору жодним чином не повязується дата підписання акту приймання-передачі природного газу з датою розрахунку по кожному з періодів постачання, а тому відсутність підписаних актів прийому-передачі не є підтвердженням прострочення позивачем щодо підписання цих актів, не може бути прийнято судом до уваги, оскільки господарським судом було враховано що відповідачем 12.04.2013 сплачено позивачу вартість отриманого природного газу в сумі 6780879,26 грн, та стягнуто, відповідно, 3% річних в сумі 7476,16грн. та інфляційні втрати в сумі 275,83грн.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що під час апеляційного перегляду даної справи, апеляційний суд ухвалою від 03.02.2016р. зобовязав викликати в судове засідання відповідальну особу за здійснення розрахунку стосовно обєму газу за жовтень, листопад, грудень 2012р., поставленого ПАТ «НАК «Нафтогаз Укораїни» ПАТ «Дніпроазот» з наданням письмового розрахунку з вказаного питання з посиланням на норми, згідно яких було проведено нарахування.

Позивачем дана вимога виконана не була, письмовий розрахунок обсягів обєму газу наданий позивачем не був, а тому твердження позивача про те, що відповідач відмовився від оформлення та підписання актів, які складені нібито у відповідності до вимог договору та вимог Методики, є необґрунтованими.

Також безпідставними є твердження позивача про те, що оскільки відповідач надавав свої розрахунки, які не відповідали вимогам Методики, позивачем було застосовано норми КТМ204, оскільки відповідачем було складено акти приймання-передачі природного газу у відповідності до вимог п.4.1 договору, яким передбачено використання саме Методики для розрахунку обсягів газу.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення справи по суті.

Таким чином, рішення господарського суду Дніпропетровської області відповідає чинним нормам матеріального та процесуального законодавства, встановленим фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2015 року у справі №904/6722/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя О.В. Джихур

Суддя С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі 19.02.2016 року.