номер провадження справи 17/13/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016 Справа № 908/287/16

за позовною заявою: публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6

до відповідача: публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз, 69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7

про стягнення 5 659 971,14 грн.

суддя Корсун В.Л.

У засіданні приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 18.04.14 № 14-90

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 04.02.16 № 19/0004

СУТЬ СПОРУ:

02.02.16 до господарського суду Запорізької області звернулось публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі ПАТ НАК Нафтогаз України) з позовною заявою про стягнення з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз за договором купівлі-продажу природного газу від 31.01.13 № 13/408-ПР індексу інфляції в розмірі 4 901 878,52 грн. та 3% річних в сумі 758 092,62 грн.

02.02.16 автоматизованою системою документообігу суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено позовну заяву ПАТ НАК Нафтогаз України до розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 02.02.16 судом порушено провадження у справі № 908/287/16, якій присвоєно № провадження 17/13/16. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті, судове засідання призначено на 17.02.16.

За заявою представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 17.02.16, на підставі ст. ст. 821, 85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Судом повідомлено представників сторін про дату складення повного рішення.

Позивач підтримав заявлені вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, пояснював наступне. 31.01.13 між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/408-ПР, на виконання умов якого позивач в період з січня 2013 по квітень 2014 р. поставив відповідачу природний газ на загальну суму 170 181 362,63 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Однак, зобовязання щодо оплати поставленого газу відповідач виконав з порушенням встановленого договором строку оплати. Отже, у звязку з порушенням відповідачем строків виконання основного зобовязання, позивачем нараховано відповідачу індекс інфляції в розмірі 4 901 878,52 грн. та 3 % річних в сумі 758 092,62 грн. На підставі викладеного, позивач керуючись ст.ст. 526, 611, 625 ЦК України та ст.ст. 22, 193, 231 ГК України просить суд позов задовольнити.

Відповідач у відзиві від 17.02.16 № 19/1866 проти позовних вимог заперечив повністю, вказує, що у договорі зазначений інший порядок розрахунків між сторонами, ніж той, що зазначений позивачем у позові. Так, пояснював відповідач, із положень договору витікає, що обовязковою передумовою остаточних розрахунків між сторонами є належним чином та у строки, передбачені договором оформлений акт приймання-передачі природного газу. Відтак, ані у тексті позовної заяви, ані у додатках до неї не міститься доказів належного виконання зобовязань, покладених договором на позивача, а саме: своєчасного (до 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу) надання актів приймання-передачі газу відповідачеві. За таких обставин, відповідач був позбавлений можливості належним чином виконати свої зобовязання за договором в частині оплати. Відповідач звертав увагу суду, що акти приймання-передачі за січень-квітень 2013 р. були підписані з боку позивача - 27.12.13 та отримані відповідачем разом із актом за серпень 2013 у квітні 2014 р., про що свідчить поштовий конверт з відбитком поштового штемпеля від 14.04.14 стосовно актів червня 2013 р. та липня 2013 р., то такі акти були направлені на адресу відповідача 05.09.14, а акти лютогоквітня 2014 р. - 16.09.14. На підставі викладеного, відповідач вважає, що не порушував умови договору в частині розрахунків, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

31.01.13 між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (Продавець) та публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз (Покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13-408-ПР з додатковими угодами, за умовами якого (п. 1.1. договору в редакції додаткової угоди від 22.12.14 № 8) Продавець зобовязався передати у власність Покупцю у 2013-2015 роках природний газ, а Покупець зобовязався прийняти та оплатити газ, на умовах договору.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 3.4. договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобовязався надати Продавцеві підписані та скріплені печаткою Покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використованого газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа, наступного за місяцем продажу газу, зобовязується повернути Покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.13 і діє в частині реалізації газу до 30.06.15 (включно), а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення (п. 11. договору в редакції додаткової угоди від 19.06.15 № 16).

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що субєкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Згідно із ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи № 908/287/16, на виконання умов спірного договору купівлі-продажу, ПАТ НАК Нафтогаз України в період з січня 2013 р. по квітень 2014 р. передало, а відповідач прийняв імпортований природний газ на загальну суму 170 181 362,63 грн.

Факт здійснення поставки газу відповідачу на вказану суму підтверджується належним чином засвідченими копіями актів приймання-передачі природного газу, а саме: від 31.01.13 на суму 43 851 789,13 грн., від 27.12.13 на суму 23 744,70 грн., від 27.12.13 на суму 14 986,24 грн., від 27.12.13 на суму 12 476,60 грн., від 27.12.13 на суму 5 448,78 грн., від 30.06.13 на суму 12 227 796,86 грн., від 31.07.13 на суму 13 345 876,31 грн., від 31.08.13 на суму 10 951 051,49 грн., від 28.02.14 на суму 43 435 812,28 грн., від 31.03.14 на суму 22 819 114,32 грн., від 30.04.14 на суму 23 493 265,92 грн., які містяться в матеріалах цієї справи.

Згідно із п. 6.1. договору в редакції додаткової угоди від 28.04.14 № 3, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки.

У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали цієї справи свідчать, що відповідач взяті на себе договірні зобовязання виконав з порушенням умов договору щодо проведення розрахунків.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

З огляду на викладене, за порушення відповідачем строку оплати поставленого газу позивачем заявлено до стягнення 758 092,62 грн. 3% річних за період з 20.02.13 по 27.11.14 та 4 901 878,52 грн. індексу інфляції за період з березня 2013 року по листопад 2014 року.

Факт прострочення відповідачем зобовязання з оплати поставленого газу матеріалами справи № 908/287/16 доведено.

За розрахунком суду розмір 3 % річних та індексу інфляції за заявлені позивачем періоди становить 758 092,61 грн. та 4 901 878,51 грн. відповідно.

Отже, вимоги в цій частині задовольняються судом частково в сумі 758 092,61 грн. - 3% річних та 4 901 878,51 грн. - індексу інфляції. В іншій частині вимоги про стягнення 3% річних та індексу інфляції відхиляються через необґрунтованість.

Судом відхиляються посилання відповідача на несвоєчасність надання позивачем відповідачу підписаних актів приймання-передачі природного газу оскільки враховуючи положення договору купівлі-продажу природного газу № 13-408-ПР в частині порядку та умов проведення розрахунків, підписаний сторонами акт приймання-передачі газу не є безумовною підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами. Так, зокрема, наведені вище умови пункту 6.1. договору купівлі-продажу (в редакції додаткової угоди від 28.04.14 № 3) містять чіткий строк виконання Покупцем свого зобовязання з оплати отриманого газу, а саме: до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу. Отже, доводи відповідача про не порушення останнім умов договору купівлі-продажу № 13-408-ПР в частині розрахунків за природний газ є необґрунтованими, а тому не приймаються судом до уваги.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір у розмірі 84 899,57 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 42, 43, 45, 22, 33, 34, 49, 69, 82, 821, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7, ) на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ) 758 092 (сімсот пятдесят вісім тисяч девяносто дві) грн. 61 коп. 3% річних, 4 901 878 (чотири мільйони девятсот одну тисячу вісімсот сімдесят вісім) грн. 51 індексу інфляції та 84 899 (вісімдесят чотири тисячі вісімсот девяносто девять) грн. 57 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 24.02.16.

Суддя В.Л. Корсун