ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року Справа № 915/1976/15

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: ОСОБА_2 дов. №91/2015/08/14-2 від 14.08.2015,

представника відповідача: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

(юр. адреса: 01001, м.Київ, пл.Івана Франка, 5,

пошт. адреса: 04050, м.Київ, вул.Мельникова, 31),

до відповідача: ОСОБА_3 товариства «Діамед»

(54015, м.Миколаїв, Бузький бульвар, 18, офіс 203),

про: зобовязання ОСОБА_3 товариства «Діамед» в особі ліквідаційного комісії внести до проміжного ліквідаційного балансу (ліквідаційного балансу) заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «Київенерго» у розмірі 26913,35 грн., -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про зобовязання ОСОБА_3 товариства «Діамед» в особі ліквідаційного комісії внести до проміжного ліквідаційного балансу (ліквідаційного балансу) заборгованість перед Публічним акціонерним товариством Київенерго у розмірі 26913,35 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що станом на дату подання позову відповідач має перед позивачем заборгованість по Договору на постачання теплової енергії у гарячі воді №№820100 від 01.10.2000 у сумі 4334,88 грн., по Договору на постачання теплової енергії у гарячі воді №820213 від 01.10.2001 у сумі 10558,96 грн. та заборгованість зі сплати донарахованої теплової енергії у сумі 12019,51 грн. (з ПДВ), нарахованих рішенням комісії з розгляду акту про порушення ПКЕЕ №16-53 від 19.11.2014, оформленого протоколом №1 від 25.11.2014. Загальний розмір заборгованості відповідача становить 26913,35 грн. У звязку з ліквідацією підприємства-відповідача, позивач направив на адресу ліквідаційної комісії дві вимоги про включення заборгованості у сумі 26913,35 грн. до проміжного ліквідаційного балансу (ліквідаційного балансу). Оскільки від ліквідаційної комісії ОСОБА_3 товариства не надійшло на адресу позивача жодних доказів виконання вказаних вимог, ПАТ Київенерго було вимушено звернутись з позовом до суду.

Під час розгляду справи, представник позивача, який приймав участь у розгляді справи в режимі відео конференції, підтримав доводи викладені у позові.

Відповідач відзив по суті позовних вимог не надав, вимоги суду щодо надання документів, які стосуються процедури ліквідації юридичної особи відповідача, не виконав; у судові засідання 21.12.2015, 01.02.2016 та 10.02.2016 не зявився, про причини неявки не повідомив, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином

Керуючись ст.75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 10.02.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

01.10.2000 між сторонами укладений договір №820100 про постачання теплової енергії у гарячій воді з додатками (надалі Договір №820100), згідно якого постачальник (позивач у справі) зобовязується відпускати споживачеві (відповідач у справі) за плату теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби опалення та вентиляції (в період опалювального сезону) та гарячого водопостачання (протягом року), в кількості та обсягах згідно з Додатком №1 до Договору, для обєкту за адресою: вул.Григоровича Барського, 5 у м.Києві (а.с.61-74).

Згідно розділу 8 Договору №820100, строк його дії сторони визначили з дати підписання і до 31.12.2000. Договір припиняє свою дію у випадках закінчення строку на який його було укладено; за взаємною згодою сторін про його припинення; прийняття рішення судом; ліквідації сторін. Припинення дії договору не звільнює споживача від обовязку повної сплати спожитої теплової енергії. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однієї із сторін.

Доказів припинення дії Договору №820100 суду не надано.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, постачальником теплової енергії умови договору виконувались належним чином.

Так, у опалювальному сезоні 2013-2014 років підключення обєкту споживача за адресою: вул.Григоровича-Барського, 5 у м.Києві до опалення з 04.12.2013 підтверджено нарядом №2845 від 04.12.2013 (а.с.191), а відключення відбулося 09.04.2014, що підтверджується нарядом №2292/К-14 від 09.04.2014 (а.с.190 зворотній бік).

Пунктами 2.1 та 2.2.3 Договору №820100 сторони передбачили, що розрахунки за теплову енергію здійснюються згідно тарифу і затвердженого Київською державною адміністрацією. При зміні тарифів зазначених у Додатку №3 постачальник зобовязаний повідомити споживача у пятиденний термін з моменту отримання розпорядження державної адміністрації про їх зміну.

Позивачем надані суду докази належного повідомлення відповідача про зміну тарифів протягом 2008-2011 років (а.с.75-82).

Відповідно до розділу 5 Договору №820100, витрати тепла визначаються розрахунковим шляхом.

Додатком 4 до Договору №820100 сторони визначили порядок розрахунків за теплову енергії. Згідно п.п.2, 4, 5 вказаного додатку, споживач до початку розрахункового період (місяця) сплачує енергопостачальній організації вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця. Для споживачів, які не мають приладів обліку кількість фактично спожитої теплової енергії визначається згідно договірних навантажень. Різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачується споживачем самостійно, не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. При цьому, споживач щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в районному відділу тепло збуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду.

Згідно наданої позивачем оборотно-сальдової відомості (а.с.16) та облікових карток споживача (а.с.83-85, 187) за грудень 2013 року, січень-квітень 2014 року позивач відпустив відповідачу теплової енергії на загальну суму 21288,39 грн., з яких відповідачем було оплачено лише 16953,51 грн.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного та Господарського кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно приписів ст.ст.901, 903 Цивільного кодексу України, за договором послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач в порушення умов договору та приписів чинного законодавства, у визначені договором терміни, за спожиту теплову енергію не розрахувався, у звязку з чим, станом на травень 2015 року, за відповідачем рахувалась заборгованості по Договору №820100 у сумі 4334,88 грн.

З боку відповідача розмір заборгованості не заперечений та не спростований; доказів погашення боргу по Договору №820100, на дату прийняття судом рішення, відповідачем також не надано.

01.10.2001 між сторонами укладений договір №820213 про постачання теплової енергії у гарячій воді з додатками (надалі Договір №820213), згідно якого постачальник (позивач у справі) зобовязується відпускати споживачеві (відповідач у справі) за плату теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби опалення та вентиляції (в період опалювального сезону) та гарячого водопостачання (протягом року), в кількості та обсягах згідно з Додатком №1 до Договору, для обєкту за адресою: вул.Симиренка, 17-А у м.Києві (а.с.18-31).

Згідно розділу 8 Договору №820213, строк його дії сторони визначили з дати підписання і до 31.12.2001. Договір припиняє свою дію у випадках закінчення строку на який його було укладено; за взаємною згодою сторін про його припинення; прийняття рішення судом; ліквідації сторін. Припинення дії договору не звільнює споживача від обовязку повної сплати спожитої теплової енергії. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однієї із сторін.

Доказів припинення дії Договору №820213 суду не надано.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, постачальником теплової енергії умови договору виконувались належним чином.

Так, у опалювальному сезоні 2013-2014 років підключення обєкту споживача за адресою: вул.Симиренка, 17-А у м.Києві до опалення з 15.11.2013 підтверджено нарядом №2648 від 14.11.2013 (а.с.190), а відключення відбулося 26.02.2014, що підтверджується нарядом №99 від 26.02.2014 (а.с.189 зворотній бік).

Пунктами 2.1 та 2.2.3 Договору №820213 сторони передбачили, що розрахунки за теплову енергію здійснюються згідно тарифу і затвердженого Київською державною адміністрацією. При зміні тарифів зазначених у Додатку №3 постачальник зобовязаний повідомити споживача у пятиденний термін з моменту отримання розпорядження державної адміністрації про їх зміну.

Позивачем надані суду докази належного повідомлення відповідача про зміну тарифів протягом 2008-2011 років (а.с.32-39).

Відповідно до розділу 5 Договору №820213, витрати тепла визначаються розрахунковим шляхом.

Додатком 4 до Договору №820213 сторони визначили порядок розрахунків за теплову енергії. Згідно п.п.2, 4, 5 вказаного додатку, споживач до початку розрахункового період (місяця) сплачує енергопостачальній організації вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця. Для споживачів, які не мають приладів обліку кількість фактично спожитої теплової енергії визначається згідно договірних навантажень. Різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачується споживачем самостійно, не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. При цьому, споживач щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в районному відділу тепло збуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду.

Згідно наданої позивачем оборотно-сальдової відомості (а.с.17), облікових карток споживача (а.с.40, 41, 183) та відомостей обліку споживання теплової енергії, в період січень-березень 2014 року позивач відпустив відповідачу теплової енергії на загальну суму 44485,31 грн., з яких відповідачем було оплачено лише 33926,35 грн.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного та Господарського кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно приписів ст.ст.901, 903 Цивільного кодексу України, за договором послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач в порушення умов договору та приписів чинного законодавства, у визначені договором терміни, за спожиту теплову енергію не розрахувався, у звязку з чим, станом на день травень 2015 року, за відповідачем рахувалась заборгованості по Договору №820213 у сумі 10558,96 грн.

З боку відповідача розмір заборгованості не заперечений та не спростований; доказів погашення боргу по Договору №820213, на дату прийняття судом рішення, відповідачем також не надано.

19.11.2014 в результаті перевірки обєкту споживача за адресою вул.Симиренка, 17-А у м.Києві позивачем було виявлено порушення споживачем п.п.2.3.7 Договору №820213, а саме самовільне підключення до теплопостачання, за наслідками якої складено акт №16-53 (а.с.57).

За результатами засідання комісії ПАТ Київенерго з розгляду акту про порушення ПКЕЕ №16-53 від 19.11.2014, оформленого протоколом №1 від 25.11.2014, було прийняте рішення провести добір за 15,09 Гкал, як виняток, у розмірі однократної вартості 10106,26 грн. (без ПДВ) з відображенням у облікових документах за листопад 2014 року (а.с.49, 59).

Як вбачається з відмітки на протоколі №1 від 25.11.2014, представником споживача було на засіданні комісії було отримано копію протоколу та розрахунок по акту порушення.

Відповідачем не надано суду доказі оскарження протоколу комісії №1 від 25.11.2014 у судовому порядку та доказів скасування останнього.

Станом на час розгляду справи, відповідачем також не надано суду доказів погашення заборгованості перед позивачем у сумі 12019,51 грн. (з ПДВ), донарахованої згідно протоколу №1 від 25.11.2014.

Враховуючи викладене, загальний розмір кредиторської заборгованості ОСОБА_3 товариства «Діамед» перед ПАТ «Київенерго» становить 26913,35 грн. (4334,88 + 10558,96 + 12019,51).

Позивач у позові вказує на те, що 17.05.2015 у Бюлетені Державної реєстраційної служби №318 (13) 2015 під порядковим №2166 були оприлюднені наступні відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців рік: « 2166. СПОЖИВЧЕ ТОВАРИСТВО "ДІАМЕД"; 30176704; 54015, МИКОЛАЇВСЬКА ОБЛ., МІСТО МИКОЛАЇВ, ЗАВОДСЬКИЙ РАЙОН, БУЛЬВАР БУЗЬКИЙ, БУДИНОК 18, ОФІС 203; ЛІКВІДАЦІЯ; 12.05.2015; 11.05.2015; ОСОБА_4; 18.07.2015» (а.с.13).

Згідно приписів ст.105 ЦК України, з моменту призначення ліквідаційної комісії до неї переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Комісія виступає в суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Комісія з припинення юридичної особи поміщає в друкованих засобах масової інформації, в яких публікуються відомості про державну реєстрацію юридичної особи, що припиняється, повідомлення про припинення юридичної особи та про порядок і строк заявлення кредиторами вимог до неї. Цей строк не може становити менше двох місяців з дня публікації повідомлення про припинення юридичної особи. Комісія вживає усіх можливих заходів щодо виявлення кредиторів, а також письмово повідомляє їх про припинення юридичної особи.

На підставі вказаного оголошення, позивач направив на юридичну адресу відповідача та адресу ліквідаційної комісії вимоги-претензії №93/23/3537 від 28.05.2015 та №94/22/7081 від 15.10.2015 (а.с.14, 15), в яких просив включити до проміжного ліквідаційного балансу (ліквідаційного балансу) ОСОБА_3 товариства «Діамед» кредиторську заборгованість перед ПАТ «Київенерго» у загальній сумі 26913,35 грн.

Належні докази направлення вказаних вимог відповідачу та отримання їх останнім, суду надані (а.с.148-152).

Відповідно до ст.111 Цивільного кодексу України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Таким чином, ліквідаційний баланс - це необхідний документ для здійснення судових процедур, зокрема, процедури розпорядження майном, санації боржника або ліквідації боржника. Активні дії щодо стягнення коштів кредитором з боржника можливі тільки в подальших стадіях банкрутства за умови, що проміжний ліквідаційний баланс буде затверджено комітетом кредиторів, судом.

Ліквідаційна комісія відповідача, під час процедури припинення, відповідно до вимог цивільного законодавства, мала виявити наявність боргу перед позивачем та внести зазначений борг до проміжного ліквідаційного балансу відповідача, про що повідомити позивача.

Відповідачем не надано суду доказів внесення кредиторських вимог позивача у сумі 26913,35 грн. до проміжного ліквідаційного балансу або ліквідаційного балансу.

Відповідачем взагалі були проігноровані вимоги ухвали суду від 01.02.2016 щодо надання проміжного ліквідаційного балансу та реєстру кредиторів ОСОБА_3 товариства «Діамед».

Відповідно ст.112 Цивільного кодексу України, у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право до затвердження ліквідаційного балансу юридичної особи звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії.

Відповідно до ч. 1 та ч.3 ст.111 ЦК України, ліквідаційна комісія після закінчення строку для предявлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, який містить відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог, а також про результати їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. Після завершення розрахунків з кредиторами ліквідаційна комісія складає ліквідаційний баланс, який затверджується учасниками юридичної особи або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа ліквідується в порядку, встановленому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання банкрутом» ( ч.3 ст.110 ЦК України).

Тобто, після оцінки вартості наявного майна боржника, в порядку ст.60 ГК України, публікації оголошення в порядку ст.105 ЦК України для виявлення кредиторів, повідомлення органу державної податкової служби про ліквідацію підприємства та складання проміжного ліквідаційного балансу, після закінчення строку, який передбачений ч.4 ст.105 ЦК України, можливе з'ясування питання про повний обсяг кредиторської заборгованості та про недостатність вартості майна боржника для задоволення вимог кредиторів, а також, можливе звернення до господарського суду, після закінчення строку, який передбачений ст.105 ЦК України, з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника в порядку ст.51 Закону про банкрутство.

Приймаючи до уваги, що ліквідаційна комісія ОСОБА_3 товариства «Діамед», в порушення приписів ст.ст.105, 111 ЦК України, ухилилась від розгляду вимог ПАТ «Київенерго», суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст.49 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 821, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Спонукати Споживче товариство «Діамед» в особі ліквідаційного комісії, 54015, м.Миколаїв, Бузький бульвар, 18, офіс 203 (відомості про банківські реквізити відсутні, ) внести до проміжного ліквідаційного балансу (ліквідаційного балансу) заборгованість перед Публічним акціонерним товариством КИЇВЕНЕРГО, 01001, м.Київ, пл.Івана Франка, 5 (відомості про банківські реквізити відсутні, ) у розмірі 26913,35 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_3 товариства «Діамед» в особі ліквідаційного комісії, 54015, м.Миколаїв, Бузький бульвар, 18, офіс 203 (відомості про банківські реквізити відсутні, ) на користь Публічним акціонерним товариством КИЇВЕНЕРГО, 01001, м.Київ, пл.Івана Франка, 5 (відомості про банківські реквізити відсутні, ) 1218,0 грн. судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.84 ГПК України

та підписано суддею 15 лютого 2016 року.

Суддя М.В.Мавродієва