ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.02.2016 Справа № 905/3581/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Осадчої А.М.

за участю секретаря судового засідання Щитової Л.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю

"ЕЛКОМ" м.Алчевськ Луганська область

до відповідача: Публічного акціонерного товариства

"Енергомашспецсталь" м.Краматорськ Донецька область

про стягнення заборгованості в сумі 202999,60 грн., інфляційних витрат в сумі 140252,42грн. та 3 % річних в сумі 9393,60 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

14.12.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛКОМ" м.Алчевськ Луганська область (далі ТОВ "ЕЛКОМ") звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" м.Краматорськ Донецька область (далі ПАТ "Енергомашспецсталь") з вимогами про стягнення заборгованості у розмірі в сумі 202 999,60грн., інфляційних витрат в сумі 140252,42грн. та 3% річних в сумі 9 393,60 грн.

Ухвалою господарського суду від 18.12.2015р. за вказаним позовом порушено провадження по справі №905/3581/15. Розгляд справи відкладався, строк розгляду справи продовжено до 04.03.2016р.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що на підставі укладеного договору підряду №07/04 від 17.01.2014р. позивачем належним чином виконані роботи з ремонту металоконструкцій прольотних балок візку, сторонами підписані акти здачі приймання робіт, однак, у порушення умов договору частково вартість робіт в сумі 202999,60грн. відповідачем не оплачена, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

На підтвердження зазначених у позові обставин позивач надав суду належним чином засвідчені копії: договору підряду №07/04 від 17.01.2014р., калькуляції, графіку виробництва, відомостей ресурсів, актів здачі-приймання робіт №1 від 20.03.2014р., №2 від 02.04.2014р., №3 від 02.04.2014р., банківських документів, письмової вимоги №151102-86 від 02.11.2015р., доказів її направлення, отримання, витягу з ЄДРПОУ щодо позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 526, 530, 625, 837, 854, ч.4 ст. 879, 886 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст. 2, 4, 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідач у відзиві на позовну заяву №17/75-118 від 21.01.2016р. з урахуванням уточненого відзиву на позовну заяву №17/147 від 05.02.2016р., визнав наявність договірних відносин між сторонами та наявність заборгованості в сумі 202999,60грн., проте, вважає, що як свідчить п.4.4договору сторони передбачили у договорі лише строк оплати авансового платежу за першим етапом, конкретні строки оплати інших платежів сторонами у договорі встановлені не були, застосуванню підлягають приписи ч.2 ст.530 ЦК України в частині визначення строку виконання зобовязання, строк якого не визначено. Як наслідок, оскільки вимога про оплату заборгованості була направлена відповідачу 04.11.2015р. та отримана останнім 11.11.2015р., оплата робіт в сумі 202999,60грн. повинна бути здійснена відповідачем у строк до 19.11.2015р. Виходячи з наведеного, позивач не мав права на нарахування 3% річних та інфляційних витрат за період з 15.04.2014р. по 29.10.2015р., відповідно ПАТ "Енергомашспецсталь" просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних витрат.

У письмових поясненнях, які отримані судом 27.01.2016р., 03.02.2016р., позивач вказує, що умовами розділу 4 договору сторонами встановлений строк оплати робіт за кожним актом окремо після підписання акту виконаних робіт, що кореспондується з приписами ч.1 ст.854, ч.4 ст.879 ЦК України якими встановлено, що Замовник здійснює оплату після акту виконаних робіт, внаслідок чого нарахування 3% річних та інфляційних витрат на підставі ст.625 ЦК України за період з 15.04.2014р. по 29.10.2015р. є правомірним.

У судове засідання 24.02.2016р. представник позивача не зявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутністю представника підприємства, яке викладене у письмових поясненнях у справі.

Дане клопотання судом задоволене.

У судове засідання 24.02.2016р. представник відповідача не зявився, про час місце судового засідання повідомлений належним чином у спосіб, що передбачений процесуальним законом.

Згідно із пунктом 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011року у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши представлені сторонами в порядку статті 43 ГПК України докази, вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

17.01.2014р. між ПАТ "Енергомашспецсталь"(Замовник) та ТОВ "ЕЛКОМ" (Підрядник) укладено договір підряду №07/04, за умовами п.1.1 якого Підрядник бере на себе зобовязання на свій ризик виконати визначену цим договором роботу за завданням Замовника, а Замовник зобовязується прийняти та оплатити її.

Предмет підряду: Ремонт м/конструкцій прольотних балок візку в/п 50т в/п 275 + 50т інв.№5305 ЕСПЦ.(п.1.2 договору).

Строк дії договору встановлено сторонами у розділі 13 договору, а саме: договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2014року, у разі невиконання сторонами своїх зобовязань за даним договором, він вважається пролонгованим на строк до моменту кінцевого виконання сторонами своїх зобовязань.

Ціна договору складає без ПДВ 348333,00грн., крім того ПДВ в сумі 69666,60грн. Загальна сума договору складає 417999,60грн(п.1.4 договору).

У пункті 1.3 договору сторони визначили, що обсяг, характер та вартість робіт, передбачених п.1.2 даного договору, визначаються у відповідності з Калькуляцією, що узгоджена сторонами та є невідємною частиною договору та підставою для проведення взаємних розрахунків.

Вартість та витрати по виконанню робіт визначаються згідно Калькуляції (п.3.1 договору).

Сторони домовились, що Підрядник приступає до виконання робіт протягом 15 ти робочих днів після виконання Замовником п.4.4.1.1, яким передбачено здійснення попередньої оплати, та зобовязується виконати роботи згідно додатка №2 (Графік виконання робіт) (п.п. 7.1,7.3 договору).

Сторонами договору підписані в якості невідємних частин останнього Калькуляція, Відомість ресурсів, Графік виконання робіт, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Положеннями статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору як угоди (правочину) є сукупністю визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обовязки, що складають зміст договірного зобовязання (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Зі змісту спірного договору убачається, що у відповідності до вимог статті 181 ГК України сторони досягли згоди і визначилися між собою за всіма його істотними умовами щодо: предмету договірного зобовязання, обєму робіт, а також їх вартості та строку виконання, відповідальності за порушення його умов.

Зазначений правочин укладений у письмовій формі, підписаний повноважними представниками юридичних осіб, які мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, без зауважень і складання протоколу розбіжностей, скріплений відтисками печаток підприємств. Його зміст не суперечить актам цивільного законодавства, він сторонами не оспорений та у судовому порядку недійсними не визнаний.

Відтак, в силу положень статті 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Здійснивши аналіз узгоджених сторонами пунктів договору, суд вважає, що укладений договір за своєю правовою природою є договором підряду, а тому спірні правовідносини за правилами абзацу другого частини 1 статті 193 Господарського кодексу України регулюються відповідними нормами зобовязального права і глави 61 Цивільного кодексу України.

Приписами частини 1 статті 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За нормою закону належною підставою для виникнення у замовника обов'язку оплатити виконану виконавцем роботу за договором відповідно до чинного законодавства є прийняття замовником виконаних робіт, підтверджене відповідними доказами.

Порядок здачі приймання робіт визначено у розділі 8 договору, а саме, приймання здача виконаних робіт здійснюється сторонами по акту протягом 5-ти днів з моменту повідомлення Замовника про готовність предмету підряду до здачі. Підрядник надає акт виконаних робіт безпосередньо в момент здійснення господарської операції, але не пізніше, чим через 2 дні після її закінчення. Акт виконаних робіт повинен містити наступні реквізити: найменування підприємства, від імені яких складено документ; назву документу (форми); дату та місце складання; зміст та обсяг господарської операції ( у натуральному та /або вартісному виразі); посади та прізвища осіб, які відповідальні за здійснення господарської операції та правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, які дають можливість ідентифікувати особу, яка приймала участь у здійсненні господарської операції. При необхідності до реквізитів акту можуть бути добавлені ідентифікаційний код підприємства, номер документу, підстава для здійснення операції, дані про документ, що посвідчує особу отримувача та ін.

Пунктами 8.6, 8.8 договору визначено, що при наявності недоліків у виконаній роботі, у разі мотивованої відмови Замовника прийняти виконані роботи сторонами складається акт з переліком доробок та строків їх виконання. При відсутності претензій Замовник зобовязується підписати акт приймання-передачі протягом 10 днів.

Сторонами договору підписані акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №1 від 20.03.2014р. на загальну суму 215055,60грн., №2 від 02.04.2014р. на загальну суму 115056,00грн., №3 від 02.04.2014р. на суму 87888,00грн. Загальна вартість виконаних робіт складає 417999,60грн.

Вищенаведені акти підписано посадовими особами Замовника та Виконавця за відсутності заперечень стосовно обсягу виконаних робіт або їх якості, скріплено печатками підприємств. Акти містять посилання на договір, що беззаперечно свідчить про їх підписання саме на виконання договору №07/04 від 17.01.2014р.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження виявлення недоліків у виконанні робіт, акти містять застереження, що роботи виконані у повному обсязі, сторони претензій одна до одної не мають.

Факт виконання робіт у зазначених актах уповноважений представник відповідача у судовому засіданні не заперечував.

Виходячи з викладеного, підписані між сторонами акти є належними та допустимими доказами факту виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань за договором.

При цьому перелік робіт, зазначений у розділах 1, 2 (п.2.1-2.11) Калькуляції виконано та прийнято сторонами за актом №1, у п.2.12-п.2.15 розділу 2 за актом №2, у п.2.16 п. 2. 21 розділу 2, розділу 3 за актом №3.

Таким чином, сторонами роботи за договором, передбачені Калькуляцією, прийняті у повному обсязі. Загальна вартість робіт за актами відповідає ціні договору, що визначена у п. 1.4 останнього.

Як передбачено п. 5.1 договору Замовник зобовязаний оплатити Підряднику встановлену ціну після завершення всіх робіт або оплатити її частинами за узгодженням з Підрядником після завершення окремих етапів робіт в строк, договором.

Умови оплати виконаних робіт сторонами погоджено у розділі 4 договору: п.4.1 - оплата здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Підрядника в національній валюті України; п. 4.2.- за домовленістю сторін можливі інші види розрахунків; п. 4.3 - форма розрахунків безготівкова.

Згідно п.4.4 договору Замовник проводить оплату: 1 етап - 100000,00 грн. - передоплата протягом 5-ти банківських днів після підписання договору; 115000,00грн. після акту виконаних робіт виготовлення, монтаж рештовки, демонтаж деформованих м/конструкцій, підготовка нових м/конструкцій. 2 етап 115000,00грн. після акту виконаних робіт прихватка, обварка нових м/конструкцій, установка нових жорсткостей, зачищення, дефектоскопія; 3 етап 88000,00грн. після акту виконаних робіт фарбування м/конструкцій, демонтаж рештовки, оформлення технічної документації.

Як встановлено господарським судом, відповідач на виконання п.4.1.1.1 договору здійснив 30.01.2014р. та 04.02.2014р. попередню оплату вартості виконаних робіт на суму 100000,00грн.

У наступному, після підписання актів здачі приймання виконаних робіт відповідач частково сплатив їх вартість 07.04.2014р. в сумі 115000,00грн.

Матеріали справи містять належні докази оплати.

Вартість виконаних робіт, що залишилась не сплаченою, складає 202999,60грн.

Позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою №151102-86 від 02.11.2015р., в якій просить сплатити суму заборгованості.

Факт направлення вимоги підтверджується фіскальним чеком УДППЗ «Укрпошта» №8676 від 04.11.2015р., описом вкладення у цінний лист. Факт отримання відповідачем вказаної вимоги підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення уповноваженому представнику відповідача 11.11.2015р.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження оплати заборгованості в сумі 202999,60грн.

Позивач наполягає, що строк виконання зобовязання з оплати виконаних робіт визначений сторонами у п.4.4 договору, обумовлюється фактично підписанням актів виконаних робіт, певна сума сплачується після підписання належного акту, в якому зафіксовано факт виконання робіт.

Позиція відповідача з цього приводу полягає в тому, що у п.4.4 договору сторонами не узгоджено конкретні строки виконання зобовязання з оплати виконаних робіт, як наслідок застосовуються приписи ч.2 ст.530 ЦК України, строк виконання зобовязання з оплати виконаних робіт сім днів з моменту отримання відповідачем претензії.

У статті 526 ЦК України зазначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами ч.1 ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

З аналізу наведеної норми слідує, що за загальним правилом обов'язок замовника зі сплати підряднику обумовленої в договорі ціни в повному обсязі виникає після остаточної здачі йому результатів роботи. Проте у договорі підряду сторони можуть самостійно погодити інший порядок проведення оплати роботи: або попередньо за всю роботу чи окремі етапи (види), або за результатом виконання певних етапів (видів) робіт.

Попередня оплата за роботи чи окремі їх етапи здійснюється шляхом авансу, розмір, строк та порядок сплати якого замовником визначається сторонами у договорі. На відміну від авансу, розрахунки за окремі етапи (види) робіт проводяться по факту їх виконання на підставі документів про обсяг та вартість останніх, що складаються підрядником та затверджуються замовником.

Таким чином, у правовідносинах підряду строк виконання зобовязання з оплати виконаних робіт чітко встановлений спеціальною нормою статті 854 ЦК України.

Суд, досліджуючи дане питання, розглядає п.4.4 договору, який передбачає саме порядок оплати етапів робіт за графіком після підписання актів, у співвідношенні з приписами п. 5.1 договору, за яким Замовник зобовязаний оплатити Підряднику встановлену ціну після завершення всіх робіт або оплатити її частинами за узгодженням з Підрядником після завершення окремих етапів робіт в строк.

Як наслідок, суд вважає вищевказані акти, якими встановлено фактично повне виконання робіт за договором підряду, доказами на підтвердження остаточної здачі робіт, що є самостійною підставою виникнення у боржника обовязку здійснити грошовий розрахунок.

Вказане кореспондується з приписами ст. 854 ЦК України та п. 5.1 договору, відповідно до спірних правовідносин не застосовуються приписи ч.2 ст.530 ЦК України.

З огляду на наведене, ПАТ "Енергомашспецсталь" в односторонньому порядку порушено взяті на себе зобовязання за спірним договором в частині оплати вартості виконаних робіт. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 202999,60грн. повністю доведені позивачем та обґрунтовані матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на підставі ст.625 ЦК України 3%річних в сумі 9393,60грн. за період з 15.04.2014р. по 29.10.2015р. та витрати від інфляції у сумі 140252,42грн. за період з квітня 2014р. по жовтень 2015р.

Зі змісту статті 625 ЦК України випливає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобовязанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само 3% річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності та незалежно від вини відповідача, оскільки неможливість виконання грошового зобов'язання не звільняє від його виконання.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3%річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено прострочення виконання відповідачем свого грошового зобовязання у період з 15.04.2014р. по 29.10.2015р., позивач мав підстави для нарахування вказаних сум.

Перевіривши за допомогою Інформаційно пошукової системи Ліга здійснений позивачем розрахунок 3% річних суд дійшов висновку, що за вказаний позивачем період сума 3% річних, нарахована на заборгованість у розмірі 202999,60грн. складає 9393,60грн., тобто ця вимога підлягає задоволенню в повному обсязі.

Водночас, суд вбачає, що позивачем невірно визначено період нарахування інфляційних втрат виходячи з наступного.

Згідно розділу 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд вважає,що позивач не має право нараховувати інфляційни витрати за квітень 2014року, оскільки зобов"язання по оплаті виконаних робіт виникло після прийняття робіт за актам, що у повному обсязі відбулось 02.04.2014року.

Розрахувавши за допомогою Інформаційно пошукової системи Ліга інфляційні втрати за період з травня 2014року по жовтень 2015року суд приходить до висновку, що сума інфляційних витрат, яку належить стягнути складає 129346,67грн. У задоволенні решти позовних вимог у цій частині слід відмовити.

У відповідності до ст.49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 5126,10грн., в решті судовий збір покладається на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 837, 854 Цивільного кодексу України; ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛКОМ" м.Алчевськ Луганська область до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" м.Краматорськ Донецька область про стягнення заборгованості у розмірі 202999,60грн., інфляційних витрат в сумі 140252,42грн. та 3% річних в сумі 9 393,60 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" (84306, Донецька область, м.Краматорськ, ідентифікаційний код 00210602) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛКОМ"(94201, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 21779571) заборгованість в сумі 202999,60грн., інфляційні витрати в сумі 129346,67грн., 3%річних в сумі 9393,60 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 5126,10грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 24.02.2016року оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 25.02.2016року.

Суддя А.М. Осадча