номер провадження справи 18/4/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016 справа № 908/39/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Таврічеське МБ (72241, Запорізька область, Веселівський район, с. Веселе, вул. Радянська, 31)

до відповідача селянського (фермерського) господарства Таврічеське (70543, Запорізька область, Оріхівський район, с. Новоандріївка, вул. Клименко, 19)

про стягнення 574390,63 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 01.12.2015 р., паспорт серія СТ № 052180 від 12.12.2008 р.;

від відповідача: не зявився.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 06.01.2016 року звернулось товариство з обмеженою відповідальністю Таврічеське МБ з позовною заявою до селянського (фермерського) господарства Таврічеське про стягнення 574390,63 грн. Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 02/03-1 від 02.03.2015 р., внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 574390,63 грн. В обґрунтування правової позиції позивач посилався на ст.ст. 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 173, 175, 193 ГК України.

Ухвалою суду від 11.01.2016 року порушено провадження у справі № 908/39/16, присвоєно справі номер провадження 18/4/16, судове засідання призначене на 17 лютого 2016 р. Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу та закінчений 17.02.2016 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Від позивача надійшли 16.02.2016 р. документи на виконання вимог суду, які залучені до матеріалів справи. Зокрема, суду наданий підписаний обома сторонами та скріплений печатками підприємств акт звірки взаємних розрахунків від 16.02.2016 р.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити.

Від відповідача 16.02.2016 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив розглянути справу без участі представника відповідача, не заперечив проти наявності зобовязань за договором про надання безвідсоткової фінансової допомоги №02/03-1 від 02.03.2015 р., просив прийняти рішення по даній справі на розсуд суду, керуючись нормами діючого законодавства, при вирішенні справи по суті просив врахувати складне фінансове становище відповідача. У відзиві також зазначено, що на сьогоднішній день у звязку з обєктивними причинами, зумовленими економічними та політичними показниками у країні, СФГ Таврічиське було змушено повністю зупинити свою господарсько-виробничу діяльність, що позбавило відповідача можливості виконати взяті на себе зобовязання у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився.

Представник позивача не заперечив проти клопотання представника відповідача про розгляд справи без його участі.

Судом задоволено клопотання представника відповідача про розгляд справи без його участі.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Таврічеське МБ (займодавець, позивач у справі) та селянське (фермерське) господарство Таврічеське (займач, відповідач у справі) 02 березня 2015 року уклали договір № 02/03-1 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги (надалі договір).

Згідно з п. 1.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, займодавець надає займачу безвідсоткову поворотну фінансову допомогу, а останній зобовязується повернути безвідсоткову поворотну фінансову допомогу у визначений договором термін.

Поворотна фінансова допомога надається частинами в національній валюті України в межах суми 575000,00 грн. без ПДВ (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору займодавець надає безвідсоткову поворотну фінансову допомогу займачу після підписання сторонами цього договору.

На підставі п. 3.2 договору безвідсоткова поворотна фінансова допомога надається частинами в безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом перерахування відповідних коштів на поточний рахунок займодавця.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що перша частина поворотної фінансової допомоги в розмірі 131000,00 грн. без ПДВ надається займодавцем не пізніше 31 березня 2015 року.

Поворотна фінансова допомога надається займодавцем за письмовими заявками займача в межах загальної суми цього договору (п. 3.5 договору).

Пунктом 4.1 договору встановлено, що поворотна фінансова допомога надається на протязі девяти календарних місяців з дати підписання даного договору, тобто до 01.12.2015 року.

Відповідно до п 4.2 договору термін, визначений у п. 4.1 цього договору, може бути продовжений за погодженням сторін.

На підставі п. 5.1 договору після закінчення терміну, визначеного в п. 4.1 цього договору, займач зобовязується протягом десяти календарних днів повернути займодавцю всю суму отриманої безвідсоткової поворотної фінансової допомоги.

Згідно умовам договору відповідачем на адресу позивача направлено наступні листи-заявки (арк. с. 9-17):

№ 30/03-1 від 30.03.2015 р. з проханням перерахувати грошові кошти в розмірі 131000,00 грн.;

№ 01/04-1 від 01.04.2015 р. з проханням перерахувати грошові кошти в розмірі 12500,00 грн.;

№ 09/04-1 від 09.04.2015 р. з проханням перерахувати грошові кошти в розмірі 6750,00 грн.;

№ 15/04-1 від 15.04.2015 р. з проханням перерахувати грошові кошти в розмірі 17500,00 грн.;

№ 21/04-1 від 21.04.2015 р. з проханням перерахувати грошові кошти в розмірі 13833,00 грн.;

№ 21/04-1 від 21.04.2015 р. з проханням перерахувати грошові кошти в розмірі 129177,63 грн.;

№ 24/04-1 від 24.04.2015 р. з проханням перерахувати грошові кошти в розмірі 20630,00 грн.;

№ 06/05-1 від 06.05.2015 р. з проханням перерахувати грошові кошти в розмірі 110000,00 грн.;

№ 14/05-1 від 14.05.2015 р. з проханням перерахувати грошові кошти в розмірі 133000,00 грн.

На виконання умов договору позивачем перераховано на рахунок відповідача грошові кошти на загальну суму 574390,63 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями (арк. с. 19-27):

№ 53 від 30.03.2015 р. на суму 131000,00 грн.;

№ 54 від 01.04.2015 р. на суму 12500,00 грн.;

№ 72 від 09.04.2015 р. на суму 6750,00 грн.;

№ 81 від 15.04.2015 р. на суму 17500,00 грн.;

№ 91 від 21.04.2015 р. на суму 13833,00 грн.;

№ 86 від 21.04.2015 р. на суму 129177,63 грн.;

№ 94 від 24.04.2015 р. на суму 20630,00 грн.;

№ 117 від 06.05.2015 р. на суму 110000,00 грн.;

№ 130 від 14.05.2015 р. на суму 133000,00 грн.

Таким чином, позивач виконав в повному обсязі взяті на себе зобов'язання по договору.

Відповідач після закінчення терміну, визначеного пунктом 4.1 договору, а саме до 01 грудня 2015 р., у повному обсязі отриману безвідсоткову поворотну фінансову допомогу позивачу не повернув.

Таким чином, за відповідачем рахується непогашена заборгованість за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 02/03-1 від 02.03.2015 р. в сумі 574390,63 грн.

Внаслідок невиконання зобовязання щодо повернення, позивач за захистом своїх порушених прав та законних інтересів звернувся з позовом до суду.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Укладений сторонами договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 02/03-1 за своєю правовою природою є договором позики.

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обовязок щодо повернення фінансової допомоги у розмірі 574390,63 грн., у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи, зокрема, підписаним обома сторонами актом звірки взаємних розрахунків станом на 16.02.2016 р.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача 574390,63 грн. заборгованості обґрунтована та задовольняється судом.

Відповідно до ст. 22 ГПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Згідно зі ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказів повного виконання зобовязання відповідач суду не надав, доводи позивача не спростував, визнання позову відповідачем не суперечить діючому законодавству, обставинам справи, а також правам і охоронюваним законом інтересам учасників спору.

Доводи відповідача щодо наявності обєктивних причин, зумовлених політичними та економічними показниками в країні, які стали підставою для порушення відповідачем зобовязань за договором № 02/03-1 судом відхилені з огляду на наступне.

За загальними правилами, закріпленими у статтях 525, 526, 610, 612, 622 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається; порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом; боржник не звільняється від обовязку виконати зобовязання навіть після сплати неустойки та збитків.

Отже, відповідач не звільнений від обовязку виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки це передбачено діючим законодавством, договором сторін, а також тим, що це обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з селянського (фермерського) господарства Таврічеське (70543, Запорізька область, Оріхівський район, с. Новоандріївка, вул. Клименко, 19, ідентифікаційний код 30567634) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Таврічеське МБ (72241, Запорізька область, Веселівський район, с. Веселе, вул. Радянська, 31, ідентифікаційний код 39305918) 574390,63 грн. (пятсот сімдесят чотири тисячі триста девяносто грн. 63 коп.) основного боргу та 8615,86 грн. (вісім тисяч шістсот пятнадцять грн. 86 коп.) судового збору. Видати наказ.

Суддя В.В. Носівець

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 23.02.2016 р.