РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016Справа №910/30859/15

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»

про відшкодування шкоди в розмірі 9 346,31 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

У судовому засіданні брали участь представники сторін:

від позивача: Крюк Ю.А.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про відшкодування шкоди в розмірі 9 346,31 грн., в результаті настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14.10.2014 р. об 14:40 год. на вулиці Чорновола в м. Києві, за участю транспортних засобів «Hyundai Sonata», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, що належить ПАТ «КБ «Приватбанк», та транспортного засобу «Hyundai Getz» державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 р. порушено провадження у справі № 910/30859/15 та призначено її до розгляду на 20.01.2016 р., зобов'язано сторін надати певні документи тапояснення, також направлено запит до МТСБУ для витребування інформації.

Через відділ діловодства суду 21.12.2015 р. від МТСБУ надійшла відповідь на судовий запит; 18.01.2016 р. від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, які залучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 20.01.2016 р. на виконання вимог ухвали суду від 09.12.2015 р. надав суду оригінали документів для огляду в судовому засіданні; надав усні пояснення по суті спору та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 20.01.2016 р. надав усні пояснення по суті спору.

Представники сторін в даному судовому засіданні подали клопотання про продовження строку розгляду спору для надання можливості надати суду додаткові докази у справі.

Керуючись ст. 69 ГПК України, Господарський суд м. Києва ухвалою від 20.01.2016 р. задовольнив клопотання сторін та продовжив строк розгляду спору в справі № 910/30859/15 на п'ятнадцять днів до 22.02.2016 р.

Дослідивши матеріали справи, керуючись ст. 69 ГПК України, Господарський суд м. Києва оголосив перерву в судовому засіданні 20.01.2016 р. до 17.02.2016 р. о 14:30 год. для витребування у позивача додаткових письмових пояснень.

16.02.2016 р. через відділ діловодства господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення, які залучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 17.02.2016 р. надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 17.02.2016 р. не з'явився, вимог ухвали суду від 09.12.2015 р. не виконав, про причини неявки не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві.

Згідно з абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання та про наслідки ненадання ним витребуваних судом документів, то за таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами без участі представника вищезазначеного учасника судового процесу.

У судовому засіданні 17.02.2016 р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відносини, пов'язані із страхуванням, регулюються параграфом 2 глави 35 Господарського кодексу України, главою 67 Цивільного кодексу України, Законом України від 07.03.1996 р. № 85/96-ВР «Про страхування» (надалі - Закон України «Про страхування»), а відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - також Законом України від 01.07.2004 р. № 1961 - IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

04.04.2014 р. між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник, вигодонабувач) був укладений договір Каско 50/50 CLAU № 2779 добровільного страхування наземного транспорту, за умовами якого застраховано ризики, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу - автомобіля марки «Hyundai Sonata», державний номер НОМЕР_1.

За вказаним договором страхова сума - 220 000,00 грн.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

14.10.2014 р. об 14:40 год. на вулиці Чорновола в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «Hyundai Sonata», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, що належить ПАТ «КБ «Приватбанк», та транспортного засобу «Hyundai Getz» державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що підтверджується довідкою № 9449525 УДАІ ГУ МВС України (копія в матеріалах справи).

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди застрахований позивачем автомобіль марки «Hyundai Sonata», державний номер НОМЕР_1, зазнав пошкоджень.

Згідно з довідкою № 9449525 УДАІ ГУ МВС України, особою, винною в скоєнні адміністративного правопорушення, є водій ОСОБА_3, і його вина встановлена постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2014 р. у справі № 761/30643/14-п провадження № 3/761/6328/2014.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

27.10.2014 р. ФОП ОСОБА_4 складено дефектну відомість огляду транспортного засобу.

10.11.2014 р. ФОП ОСОБА_4 було складено звіт № 1028 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу та ремонтну калькуляцію за системою Audatex, згідно з яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Hyundai Sonata», державний номер НОМЕР_1, становив 34 846,82 грн.

У відповідності до рахунків ТОВ «Едем Авто» № ВСВ0021070 від 24.10.2015 р. а суму 35 818,31 грн., № ВСВ0021070 від 24.10.2014 р. на суму 700,00 грн.; актів виконаних робіт № ВНЗВ016623 від 23.10.2014 р. на суму 403,20 грн., № ВНЗВ018024 від 17.12.2014 р. на суму 37 748,39 грн., пошкоджений автомобіль страхувальника потребував виконання відновлювально-ремонтних робіт на загальну суму 38 151,59 грн.

Чинним законодавством України не встановлено, що лише звіт про оцінку є доказом, який визначає розмір завданого збитку власнику пошкодженого автомобіля.

Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 23.08.2011 р. у справі № 42/92, від 14.05.2013 у справі № 5011-7/16471-2012.

З пояснень позивача вбачається, що 18.11.2014 р. до ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування звернувся ОСОБА_2, у зв'язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування.

04, 08 грудня 2014 р. ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» на підставі страхового акту № КР-009100 від 26.11.2014 р. та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, керуючись рахунком № ВСВ0021070 від 24.10.2014 р. на суму 35 818,31 грн., актом виконаних робіт № ВНЗВ016623 від 24.10.2014 р. на суму 403,20 грн., здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 34 021,51 грн. = (35 818,31 + 403,20 - 2 200,00), що підтверджується платіжним дорученням № 3631 від 04.12.2014 р. на суму 33 618,31 грн., квитанцією від 24.10.2014 р. на суму 403,20 грн. та відомістю підтверджених переказів від 09.12.2014 р. на суму 403,20 грн.

10.12.2014 р. до ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся ОСОБА_2 у зв'язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування та необхідністю здійснення доплати до виплаченого страхового відшкодування, оскільки відбулось подорожчання деталей.

18.12.2014 р. ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» на підставі страхового акту № КР-009200 від 15.12.2014 р. та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, керуючись рахунком № ВСВ0021070 від 24.10.2014 р. на суму 37 048, 39 грн. здійснило доплату до виплаченого страхового відшкодування у розмірі 1 230,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3790 від 18.12.2014 р.

12.01.2015 р. до ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся ОСОБА_2 у зв'язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування та необхідністю здійснення доплати оскільки в ході проведення ремонтних робіт було виявлено скрите пошкодження.

30.01.2015 р. ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» на підставі страхового акту № КР-009306 від 21.01.2015 р. та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, керуючись рахунком № ВСВ0021070 від 24.10.2014 р. на суму 700,00 грн. здійснило доплату до виплаченого страхового відшкодування у розмірі 700,00 грн., що підтверджується квитанцією від 30.12.2014 р. на суму 700,00 грн. та відомістю підтверджених переказів від 30.01.2015 р.

Таким чином, всього ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» виплатило страхове відшкодування у розмірі 35 951, 59 грн. = (35 818,31 грн. - 2 200,00 грн. + 403,20 грн. + 1 230,08 грн. + 700,00 грн.).

- вартість запчастин та ремонтних робіт до подорожчання - 35 818,31 грн.;

- вартість запчастин та ремонтних робіт після подорожчання 37 048,39 грн. = (35 818,31 грн. + 1 230,08 грн.);

- сума подорожчання запчастин - 1 230,08 грн. = (37 048,39 грн. - 35 818,31 грн.);

- дефектування автомобіля - 403,20 грн.;

- доплата за ремонт перекосу капоту (виявлене скрите пошкодження) - 700,00 грн.;

- вартість відновлювального ремонту становить 38 151,59 грн. = (37 048,39 грн. + 403,20 грн. + 700,00 грн.);

- франшиза за договором КАСКО - 2 200,00 грн.;

- страхове відшкодування 35 951,59 грн. = 38 151,59 грн. - 2 200,00 грн.

Листом № 20.1.0.0.0/7-141113/1320 від 14.11.2014 р. ПАТ «КБ «Приватбанк» просило ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» перерахувати страхове відшкодування на рахунок СТО.

На виконання умов договору страхування, позивачем було виплачено страхове відшкодування страхувальнику ПАТ «КБ «Приватбанк» в сумі 35 951,59 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 3631 від 04.12.2014 р. на суму 33 618,31 грн. та № 3790 від 18.12.2014 р. на суму 1 230,08 грн. на рахунок ТОВ «ВіДі Автострада», а також відомостями підтвердження переказів АКБ «Укрсоцбанк» від 09.12.2014 р. на суму 403,20 грн. та від 30.01.2015 р. на суму 700,00 грн. (копії в матеріалах справи).

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У відповідності до полісу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» № АІ/753109 застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу марки «Hyundai Getz» державний номер НОМЕР_2.

12.08.2015 р. позивач направив на адресу відповідача заяву (вих. № 15/04/8.04/333-15 від 10.08.2015 р.) з вимогою доплатити страхове відшкодування в розмірі 9 856,31 грн. (35 951,59 грн. - 26 095,28 грн. = 9 856,31 грн.).

02.10.2015 р. відповідач направив позивачу у відповідь лист № 4384 від 05.11.2015 р., яким повідомив, що відмовляється здійснити доплату,оскільки відповідачем було проведено огляд пошкодженого автомобіля, на основі чого визначено розмір матеріального збитку в розмірі 26 095,28 грн. При цьому, даний розмір матеріального збитку вже виплачено відповідачем. Крім того було повідомлено про франшизу у розмірі 510,00 грн., передбачену полісом ОСЦПВВНТЗ № АІ/753109

Враховуючи наведене, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» звернулося до господарського суду з даним позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про стягнення 9 346,31 грн. матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка була відшкодована позивачем страхувальнику.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

В статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про страхування», страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до обов'язкових видів страхування, що здійснюються в Україні.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 37.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Враховуючи вищевикладене, суд відзначає, що незалежно від джерела виникнення права позов щодо відшкодування збитків подається до особи, відповідальної за завдані збитки, проте враховуючи те, що цивільна відповідальність винної особи застрахована, позов може бути заявлений також і до юридичної особи, яка застрахувала відповідальність власника транспортного засобу «Hyundai Getz» державний номер НОМЕР_2, зокрема, до відповідача у даній справі - Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна».

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 ст. 1198 Цивільного кодексу України, шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно зі ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.

У відповідності до п. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Полісом цивільно-правової відповідальності обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/753109 встановлена франшиза у розмірі 510,00 грн., а ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000,00 грн.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» суми завданої шкоди в розмірі 9 346,31 грн. (35 951,59 грн. - 26 095,28 грн. - 510,00 грн. = 9 346,31 грн.) підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 47, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (вул. Бульварно-Кудрявська, 33, м. Київ, 01054, ідентифікаційний код 16285602) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» (вул. Велика Кільцева, 56, село Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, 08131, ідентифікаційний код 35429675) відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9 346 (дев'ять тисяч триста сорок шість) грн. 31 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 22.02.2016 р.

Суддя І.О. Андреїшина