ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.02.2016р. Справа № 905/3385/15

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альфамет", , м.Київ

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини-Дружківський

машинобудівний завод", , м.Дружківка

про стягнення попередньої оплати в сумі 63334,00 грн.

за зустрічним позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини-Дружківський

машинобудівний завод", , м.Дружківка

до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альфамет", , м.Київ

про стягнення пені у розмірі 27231,50 грн.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альфамет", м.Київ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод", м.Дружківка, про стягнення попередньої оплати в сумі 63334,00 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на договір поставки №241/13-ДрМЗ від 05.12.2013р., специфікації до договору поставки №1 від 05.12.2013р., №2 від 09.01.2014р., №3 від 03.03.2014р., №4 від 21.07.2014р., платіжні доручення від 09.12.2013р, №36 від 20.01.2014р., №108 від 06.02.2014р., №74 від 12.03.2014р., №63 від 07.03.2014р., банківську виписку, видаткові накладні №000169 від 09.12.2013р., №000170 від 10.12.2013р., №000184 від 17.12.2013р., №000030 від 21.01.2014р., №000082 від 07.02.2014р., №000191 від 13.03.2014р., №000200 від 17.03.2014р., №000225 від 24.03.2014р., №000226 від 24.03.2014р., №000262 від 31.03.2014р., товарно-транспортну накладну від 09.10.2014р.

Відповідач надав відзив на позов від 22.12.2015р. №3-2/36, в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на вчинення ним всіх дій, необхідних для виконання договору.

24.12.2015р. до господарського суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод", м.Дружківка до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альфамет", м.Київ про стягнення пені у розмірі 27231,50 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.12.2015р. зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом по справі.

В обгрунтування зустрічних позовних вимог відповідач посилається на порушення позивачем умов договору №241/13-ДрМЗ від 05.12.2013р. в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманого товару.

Позивач надав заяву від 18.01.2016р. щодо застосування судом строків позовної давності до зустрічних позовних вимог про стягнення пені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

05.12.2013р. між сторонами був підписаний договір поставки №241/13-ДрМЗ, за умовами якого відповідач зобовязався передати в обумовлені цим договором строки позивачу лом чорних металів (далі по тексту- металобрухт), а позивач зобовязався прийняти вказаний металобрухт та сплатити за нього узгоджену ціну. Металобрухт, що поставляється, є відходами, отриманими в результаті виробничої діяльності ТОВ"Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод" (п.1.1 договору).

Таким чином, в силу ст.ст.11, 712 Цивільного кодексу України між сторонами виникли зобов'язальні відносини на підставі укладеного договору поставки.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно п.2.1 договору обєм, строк, місце поставки, ціна (шляхом ринкових котирувань) та загальна вартість поставки визначається сторонами в специфікаціях, які є складовою і невідємною частиною цього договору, та підписуються не пізніше 25-го числа місяця, попереднього місяцю відвантаження.

Загальна сума договору на момент його укладання складає орієнтовано 500000,00 грн. без ПДВ (п.2.2 договору).

Сторони у специфікаціях до договору поставки №241/13-ДрМЗ від 05.12.2013р. узгодили найменування, кількість та вартість металобрухту, що має постачатися відповідачем позивачу, а саме:

- згідно специфікації №1 від 05.12.2013р. брухт сталевий легковагий вид 501, 35тн, на загальну суму 79100,00 грн. без ПДВ в строк до 14.12.2013р. Умови оплати: у безготівковому порядку шляхом 100% попередньої оплати протягом 3 банківських днів з моменту виставлення постачальником рахунку.

- згідно специфікації №2 від 09.01.2014р. брухт сталевий легковагий вид 501, 35 тн, на загальну суму 75250,00 грн. без ПДВ в строк до 24.01.2014р. Умови оплати: у безготівковому порядку шляхом 100% попередньої оплати протягом 3 банківських днів з моменту виставлення постачальником рахунку.

- згідно специфікації №3 від 03.03.2014р. стружка сталева вид 503, 100 тн, на загальну суму 185000,00 грн. без ПДВ в строк до 18.03.2014р. Умови оплати: у безготівковому порядку шляхом 100% попередньої оплати протягом 3 банківських днів з моменту виставлення постачальником рахунку.

- згідно специфікації №4 від 03.03.2014р. (з урахуванням письмових пояснень позивача від 18.02.2016р.) брухт сталевий легковагий вид 501, 50 тн, на загальну суму 133500,00 грн. без ПДВ, термін поставки: липень 2014р. Умови оплати: у безготівковому порядку шляхом 100% попередньої оплати протягом 3 банківських днів з моменту виставлення постачальником рахунку.

Загальна сума специфікацій №1 від 05.12.2013р., №2 від 09.01.2014р., №3 від 03.03.2014р., №4 від 21.07.2014р. до договору становить 472850,00 грн.

Договір набирає чинності з дати його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань, але не пізніше 31 грудня 2014р. (п.10.2 договору).

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, згідно зі ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Одночасно, статтею 662 Цивільного кодексу України встановлений обовязок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Як було встановлено вище, за умовами специфікацій до договору №241/13-ДрМЗ від 05.12.2013р. сторонами було узгоджено наступні умови оплати: у безготівковому порядку шляхом 100% попередньої оплати протягом 3 банківських днів з моменту виставлення постачальником рахунку.

Згідно з наданими до матеріалів справи платіжними дорученнями від 09.12.2013р., №36 від 20.01.2014р., №108 від 06.02.2014р., №74 від 12.03.2014р., №63 від 07.03.2014р., банківською випискою за 25.07.2014р., позивачем на користь відповідача було перераховано оплату за лом на суму 414100,00 грн.

За умовами специфікацій до договору №241/13-ДрМЗ від 05.12.2013р. гранічний термін постачання відповідачем товару позивачу липень 2014р.

При цьому, згідно вказаних специфікацій узгоджені базові умови поставки: EXW згідно положень «Інкотермс» в редакції 2000р.

За змістом даних умов поставки продавець вважається таким, що виконав свої зобов'язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб.

Згідно із ст.ст.А.4, А.7, Б.4 Правил Інкотермс-2000 продавець зобов'язаний надати товар у розпорядження покупця в названому місці поставки, без завантаження на будь-який приймаючий транспортний засіб, в узгоджений день чи в межах погодженого періоду або, якщо такого часу не обумовлено, у строк, звичайний для поставки аналогічних товарів. Якщо сторони не узгодили конкретної точки в межах названого місця поставки, і наявні декілька придатних для цього точок, продавець може вибрати таку точку в межах місця поставки, яка найбільш відповідає його цілям. Покупець зобов'язаний прийняти поставку товару як тільки товар наданий в його розпорядження у відповідності до пунктів А.4 і А.7. та Б.7.

Виходячи зі змісту наданих до матеріалів справи видаткових накладних №000169 від 09.12.2013р., №000170 від 10.12.2013р., №000184 від 17.12.2013р., №000030 від 21.01.2014р., №000082 від 07.02.2014р., №000191 від 13.03.2014р., №000200 від 17.03.2014р., №000225 від 24.03.2014р., №000226 від 24.03.2014р., №000262 від 31.03.2014р., товарно-транспортної накладної від 09.10.2014р. відповідачем за договором №241/13-ДрМЗ від 05.12.2013р. було передано, а позивачем прийнято товар на суму 350766,00 грн.

Одночасно, згідно наявних у справі товарно-транспортних №000169 від 09.12.2013р., №000170 від 10.12.2013р., №000184 від 17.12.2013р., №000030 від 21.01.2014р., №000082 від 07.02.2014р., №000191 від 13.03.2014р., №000200 від 17.03.2014р., №000226 від 24.03.2014р., №000225 від 24.03.2014р., №00262 від 31.03.2014р., №000988 від 09.10.2014р., містяться відомості щодо відпуску відповідачем та одержання водієм ОСОБА_2 певного товару. Вказані товарно-транспортні накладні містять у собі посилання на договір поставки №241/13-ДрМЗ від 05.12.2013р., визначення державного номеру автомобіля, яким здійснюється вивезення товару, а також найменування продукції, її кількість та якість.

Як встановлено судом, у графі пятій даних накладних кількість виписаного відповідачем товару перевищує кількість відпущеного товару, зазначеного у графі шостій цих накладних. При цьому, відомості щодо кількості відпущеного товару співпадають з відомостями отриманого товару, зазначеними у перелічених вище видаткових накладних.

Позивачем дані обставини жодним чином не спростовані та не заперечуються.

Таким чином, позивач (покупець) погодився з місцем та строком поставки, які були узгоджені сторонами у специфікаціях, а також був належно поінформований щодо них, та не мав будь-яких труднощів, пов'язаних з обраним способом прийняття поставок.

Відповідно до ч.3 ст.220 Господарського кодексу України боржник не вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, поки воно не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора.

Частиною 1 ст.221 Господарського кодексу України встановлено, що кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов'язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісту зобов'язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов'язання перед кредитором.

Частиною 2 статті 689 Цивільного кодексу України встановлений обов'язок покупця вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Отже, оскільки позивач (кредитор) прострочив виконання зобов'язання щодо прийняття товару, який мав бути поставлений за специфікаціями, відповідач (постачальник) не може вважатися таким, що прострочив поставку товару.

Згідно із ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписом ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Право на позов (початок перебігу строку позовної давності) за приписом ст.261 Цивільного кодексу України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За приписом ст.693 Цивільного кодексу України покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати у разі, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк.

За таких обставин, враховуючи висновки суду про відсутність прострочення постачання товару з боку відповідача, відсутні правові підстави для стягнення попередньої оплати, внаслідок чого позов про стягнення попередньої оплати в сумі 63394,00 грн. підлягає залишенню без задоволення.

Щодо зустрічних позовних вимог, суд виходить з наступного:

Як було зазначено вище, згідно з умовами специфікацій №1 від 05.12.2013р., №2 від 09.01.2014р., №3 від 03.03.2014р., №4 від 21.07.2014р. до договору №241/13-ДрМЗ від 05.12.2013р. сторонами узгоджено наступний порядок оплати: у безготівковому порядку шляхом 100% попередньої оплати протягом 3 банківських днів з моменту виставлення постачальником рахунку.

Таким чином, згідно вимог ст.ст.525, 526, 691 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України за специфікацією, зокрема, №4 від 21.07.2014р. до договору №241/13-ДрМЗ від 05.12.2013р. позивач мав сплатити грошові кошти в сумі 133500,00 грн. з моменту виставлення відповідного рахунку відповідачем.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України встановлений принцип господарського судочинства, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Таким чином, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

При цьому, принцип змагальності вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

З урахуванням викладеного, при зверненні до суду з відповідними вимогами згідно норм ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України сторона має довести такі вимоги певними доказами.

Відповідачем до матеріалів справи надано рахунок-фактуру №п від 21.07.2014р. на суму 133500,00 грн.

Проте, матеріали справи не містять доказів направлення даного рахунку-фактури відповідачем на адресу позивача.

При цьому, судом не може бути прийнята до уваги надана до справи банківська виписка за 25.07.2014р., згідно якої позивачем було проведено часткову оплату на суму 80000,00 грн., враховуючи, що така оплата здійснювалась позивачем за договором та специфікацією, без будь-яких посилань на рахунок-фактуру №п від 21.07.2014р.

Як наслідок, враховуючи недоведеність відповідачем факту направлення на адресу позивача рахунку-фактури №п від 21.07.2014р., недоведеним є й факт виникнення у позивача обовязку з оплати товару та, як наслідок, невиконання цього обовязку позивачем.

За приписом ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст.551 Цивільного кодексу України та ст.230 Господарського кодексу України предметом неустойки є грошова сума, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст.610 Цивільного кодексу України, відповідно до якої порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.8.4 договору №241/13-ДрМЗ від 05.12.2013р. покупець сплачує пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення за порушення термінів оплати.

Виходячи з того, що позивачем не доведено факту порушення позивачем умов договору №241/13-ДрМЗ від 05.12.2013р. (зокрема, специфікації №4 від 21.07.2014р.) щодо своєчасної оплати товару, тобто, за відсутністю доказів невиконання або неналежного виконання позивачем своїх зобов`язань, які тягнуть за собою можливість застосування певного виду відповідальності, відсутні й правові підстави для стягнення з позивача передбаченої пунктом 8.4 договору пені в сумі 27231,50 грн.

Враховуючи неправомірність нарахування відповідачем до стягнення з відповідача пені в сумі 27231,50 грн., судом не застосовується позовна давність до цих позовних вимог.

За таких обставин, приймаючи до уваги викладене, зустрічні позовні вимоги про стягнення пені в сумі 27231,50 грн. підлягають залишенню без задоволення.

Судовий збір за зустрічним позовом підлягає віднесенню на позивача повністю.

Судовий збір за зустрічним позовом підлягає віднесенню на відповідача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альфамет", м.Київ до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод", м.Дружківка про стягнення попередньої оплати в сумі 63334 грн. 00 коп.

Відмовити повністю в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод", м.Дружківка на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альфамет", м.Київ про стягнення пені в сумі 27231 грн. 50 коп.

В судовому засіданні 18.02.2016р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина