ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"27" січня 2016 р. Справа № 911/5126/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма Лакс, Чернігівська обл., м. Ніжин

до Товариства з обмеженою відповідальністю Голдсіті-Фарм, Київська обл., м. Славутич

про стягнення 59537,26 грн

Суддя Третьякова О.О.

Представники сторін:

Позивача ОСОБА_1, довіреність №4 від 24.06.2015;

Відповідача не зявився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю фірма Лакс (далі - Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Голдсіті-Фарм (далі Відповідач) про стягнення 59537,26 грн. основного боргу.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем зобовязань за договором поставки № ГА/1420 від 20.08.2014 щодо здійснення розрахунку за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.11.2015 року порушено провадження у справі № 911/5126/15 та призначено її до розгляду на 13.01.2016 о 16:30 год.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від Позивача надійшло клопотання № п-6/15 від 05.01.2016 (за вх. суду № 326/16 від 11.01.2016) про зменшення позовних вимог, відповідно до якого Позивач в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України зменшив розмір позовних вимог в частині суми основного боргу та просить стягнути з Відповідача 49435,43 грн у звязку з погашенням Відповідачем заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.01.2015 року у звязку з незявленням в судове засідання представників сторін розгляд справи відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 27.01.2016.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від Позивача надійшли витребувані судом документи з супровідним листом №6 від 06.01.2016 (за вх. суду №896/16 від 18.01.2016) для долучення до матеріалів справи.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від Позивача надійшло клопотання № п-6/15 від 27.01.2016 (за вх. суду №1822/16 від 27.01.2016) про зменшення позовних вимог, відповідно до якого Позивач в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України зменшив розмір позовних вимог в частині суми основного боргу та просить стягнути з Відповідача 48435,42 грн у звязку з погашенням Відповідачем заборгованості.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 3.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 №18, передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

За таких обставин, в даному провадженні суд розглядає остаточні вимоги Позивача про стягнення Відповідача 48435,42 грн основного боргу.

Присутній в судовому засіданні 27.01.2016 представник Позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не подав, про причину неявки суд не повідомив.

Як зазначається у п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час та місце розгляду справи у разі виконання судом вимог ч.1 ст.ст. 64, 87 ГПК України. За змістом зазначеної ст.64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Зважаючи на те, що Відповідачу ухвала Господарського суду Київської області про порушення провадження у справі від 30.11.2015 у справі № 911/5126/15 направлена з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 525 від 02.12.2015 на адресу, зазначену Позивачем у позові, яка відповідає адресі, зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, про що свідчить здійснений судом витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 13.01.2016 за №21606856, однак, була повернута поштовою установою з відміткою: за закінченням терміну зберігання, а також враховуючи те, що явка Відповідача обов'язковою не визнавалась і його відсутність не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, а матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті, відповідно до права суду, наданого йому ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Згідно правової позиції, викладеної у п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

На підставі ст.85 ГПК України у судовому засіданні 27.01.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та врахувавши пояснення представника Позивача, надані в судовому засіданні 27.01.2016, суд

встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю фірма Лакс (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Голдсіті-Фарм (далі покупець) укладено договір поставки № ГА/1420 від 20.08.2014 (далі договір), за умовами якого постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти та передавати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти та оплатити лікарські препарати, вироби медичного призначення, предмети санітарії та гігієни, біологічно активні добавки (п. 1.1 договору).

Згідно пункту 3.1 договору поставка товару здійснюється постачальником або шляхом самовивозу покупцем (за узгодженням сторін). Строки та місце поставки вказуються в ТТН.

Датою поставки партії товару вважається дата підписання уповноваженим представником покупця ТТН або проставляння на ній печатки (штампу) покупця (п. 3.5 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору ціна за одиницю товару та загальна вартість партії товару вказується у ТТН.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що оплата кожної партії товару здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника у строк, вказаний в ТТН.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня поточного року. Якщо за 15 днів до закінчення строку дії договору сторони не виявлять бажання його розірвати, то він автоматично пролонгується на наступний календарний рік. Кількість пролонгацій не обмежена (п. 8.1 договору).

Відповідачем було надано позивачу два повідомлення від 20.08.2014 в яких визначений перелік матеріально-відповідальних осіб на одержання матеріальних цінностей за адресами: м. Київ, пр. Голосіївський, 102/1 та вул. Ізюмська, 1а та зразки їх підписів і відтисків печаток, штампів, якими засвідчується підпис вказаних осіб. Завірені копії повідомлень залучені до матеріалів справи.

На виконання умов Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв товар на загальну суму 59537,26 грн, що підтверджується підписаними сторонами товарно-транспортними накладними №276623/1 від 16.12.2014 на суму 524,68 грн, №276623/0 від 16.12.2014 на суму 5802,14 грн, №276853/0 від 17.12.2014 на суму 3733,59 грн, №276987/0 від 17.12.2014 на суму 3820,90 грн, №278551/1 від 22.12.2014 на суму 347,95 грн, №278606/0 від 22.12.2014 на суму 5878,09 грн., №278551/0 від 22.12.2014 на суму 4844,15 грн, №278606/1 від 22.12.2014 на суму 435,40 грн., №279057/0 від 23.12.2014 на суму 4120,02 грн, №279050/0 від 23.12.2014 на суму 3078,48 грн, №279050/1 від 23.12.2014 на суму 254,45 грн, №279469/0 від 24.12.2014 на суму 4008,28 грн, №279471/1 від 24.12.2014 на суму 516,64 грн, №279471/0 від 4.12.2014 на суму 3792,58 грн, №280045/1 від 25.12.2014 на суму 310,68 грн, №280045/0 від 25.12.2014 на суму 3859,88 грн, №279983/0 від 25.12.2014 на суму 3939,76 грн, №280572/0 від 26.12.2014 на суму 3039,35 грн, №280583/0 від 26.12.2014 на суму 3063,52 грн, №290671/0 від 29.01.2015 на суму 2413,39 грн, №293073/0 від 05.02.2015 на суму 1595,87 грн, №293073/1 від 05.02.2015 на суму 157,46 грн, копії яких містяться в матеріалах справи.

Проте Відповідач в порушення своїх договірних зобовязань розрахунків за поставлений товар в повному обсязі не здійснив, у звязку з чим позивач надіслав на три відомі адреси Відповідача претензію №257 від 26.05.2015, якою вимагав погасити заборгованість за поставлений за договором товар у загальній сумі 59543,18 грн. Факт надіслання зазначеної кореспонденції підтверджується фіскальними чеками УДППЗ Укрпошта №0036852, №0036853 та №0036854 від 27.05.2015, оригінали яких залучено до матеріалів справи.

Відповідач розрахунки за поставлений за договором товар здійснив частково в загальній сумі 11101,83 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №159 від 05.06.2015 на суму 500,00 грн (з яких 5,92 грн зараховано в рахунок погашення заборгованості за раніше поставлений товар), №165 від 12.06.2015 на суму 500,00 грн, №205 від 24.07.2015 на суму 500,00 грн, №219 від 10.08.2015 на суму 500,00 грн, №237 від 28.08.2015 на суму 500,00 грн, №246 від 02.09.2015 на суму 500,00 грн, №251 від 08.09.2015 на суму 500,00 грн, №258 від 14.09.2015 на суму 500,00 грн, №279 від 25.09.2015 на суму 500,00 грн, №285 від 28.09.2015 на суму 500,00 грн, №296 від 02.10.2015 на суму 602,16 грн, №300 від 06.10.2015 на суму 500,00 грн, №308 від 13.10.2015 на суму 505,59 грн, №334 від 02.11.2015 на суму 500,00 грн, №364 від 25.11.2015 на суму 500,00 грн, №371 від 27.11.2015 на суму 500,00 грн, №385 від 07.12.2015 на суму 500,00 грн, №392 від 14.12.2015 на суму 500,00 грн, №403 від 21.12.2015 на суму 500,00 грн, та №410 від 28.12.2015 на суму 500,00 грн., №419 від 11.01.2016 на суму 500,00 грн, №422 від 12.01.2016 на суму 500,00 грн, копії яких залучені до матеріалів справи, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 48435,43 грн, з вимогою про стягнення якої Позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму, як це передбачено ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Втім, Відповідачем відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів, що спростовують наведені у позові обставини, зокрема, первинних документів в підтвердження часткового або повного погашення заборгованості, суду не подано.

За таких обставин, враховуючи, що станом на день вирішення спору в суді заборгованість складала заявлений розмір і Відповідачем не погашена, суд вважає, що вимога Позивача про стягнення з Відповідача 48435,43 грн заборгованості є правомірною, обґрунтованою, документально підтвердженою, Відповідачем не запереченою і належним чином не спростованою, а отже, такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України відшкодування понесених Позивачем витрат по сплаті судового збору покладається судом на Відповідача в сумі 1218,00 грн.

Керуючись ст. 124 Конституції України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Голдсіті-Фарм (07100, Київська обл., м. Славутич, Київський квартал, 14/1, ідентифікаційний код 39210947) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма Лакс (16600, Чернігівська обл., м. Ніжин, вул. Московська, 54, ідентифікаційний код 14255011) 48435,43 грн (сорок вісім тисяч чотириста тридцять пять гривень сорок три копійки) основного боргу, 1218,00 грн (одну тисячу двісті вісімнадцять гривень) витрат по сплаті судового збору).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено « 16» лютого 2016 року

Суддя О.О. Третьякова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.