ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р.Справа № 922/6512/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Агрофірма "8 Березня", с. Кіндрашівка
до 1. Приватного підприємства "Рось", м. Сквира, в особі Філії "Охтирський сиркомбінат", м. Охтирка 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтехсервіс", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. б/н від 17.12.15 р.;

1-го відповідача - не з'явився;

2-го відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Агрофірма "8 Березня", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 25.01.16 р., яка була прийнята судом) просить стягнути солідарно з відповідачів - Приватного підприємства "Рось" в особі філії "Охтирський сиркомбінат" (1-й відповідач) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтехсервіс" (2-й відповідач) основний борг в сумі 790792,77 грн., пеню в сумі 256130,80 грн., 3% річних в сумі 14282,42 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 15918,10 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням 1-м відповідачем його грошових зобов'язань за договором на закупівлю сільськогосподарської продукції № 9 від 19.05.15 р. та укладеним з 2-м відповідачем договором поруки від 20.05.15 р.

Представник позивача в судовому засіданні 16.02.2016 р. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник 1-го відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги суду не виконав, письмовий відзив не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 64).

Представник 2-го відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги суду не виконав, письмовий відзив не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 62).

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку ст. 75 ГПК України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

19.05.2015 р. між ПАТ "Агрофірма 8 Березня" (позивач, продавець) та ПП "Рось" в особі філії "Охтирський сиркомбінат" (1-й відповідач, покупець) було укладено договір на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) № 9 (далі - "договір поставки"; а.с. 11), відповідно до умов якого, продавець зобов'язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця сільськогосподарську продукцію (сировину - молоко коров'яче) власного виробництва, що відповідає вимогам ДСТУ № 3662 97, а покупець прийняти та оплатити такий товар (п. 1.1. договору поставки).

Крім того, 20.05.2015 р. між позивачем (кредитор) та TOB "Промтехсервіс" (2-й відповідач, поручитель) було укладено договір поруки № 10 (далі - "договір поруки"; а.с. 46), відповідно до умов якого, 2-й відповідач поручається перед позивачем за виконання обов'язку боржником (1-й відповідач) щодо сплати грошових коштів за поставлену продукцію за договором на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) №9 від 19 травня 2015 р.

У випадку порушення боржником обов'язку за основним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 1.2 договору поруки).

Відповідно до п. 1.3 договору поставки, приймання продукції покупцем за кількістю і якістю здійснюється, відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно з п. 3.1.3 договору поставки, продавець зобов'язаний на пдіставі товарно-транспортної накладної передати у власність покупця продукцію, яка відповідає чинним стандартам.

Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання, здійснював поставку продукції 1-му відповідачу, відповідно до умов вищевказаного основного договору.

Так, позивачем було передано 1-му відповідачу продукцію на загальну суму 2320216,83 грн.

Факт поставки продукції на вказану суму підтверджується наданими до матеріалів справи копіями прийомних квитанцій на закупівлю молока та молочних продуктів №61 від 31.05.2015 р., №65 від 30.06.2015 р., №109 від 31.07.2015 р., №1,120 від 31.08.2015 р., №1,127 від 30.09.2015 р. та №1,139 від 31.10.2015 р. (а.с. 20-25).

Вказані прийомні квитанції були складені на підставі відповідних товарно- транспортних накладних на перевезення молочної сировини (а.с. 153-227), які в свою чергу складалися на кожну відвантажену партію продукції, відповідно до вимог п. 3.1.3. договору поставки.

Товарно-транспортні накладні на перевезення молочної сировини та прийомні квитанцій на закупівлю молока та молочних продуктів за договором на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) №9 від 19.05.2015 р. були складені та оформлені сторонами, відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, а також умов самого договору.

Крім того, факт отримання продукції за договором поставки на відповідну суму не заперечувався 1-м відповідачем, про що свідчать складені та підписані уповноваженими особами сторін акти звіряння взаємних розрахунків за відповідні періоди від 31.05.2015 р., від 30.06.2015 р, від 31.07.2015 р., від 31.08.2015 р., від 30.09.2015 р. та від 31.10.2015 р. (а.с. 228-233), та листи 1-го відповідача (а.с. 41, 45), в яких останній зазначав про наявність відповідних сум заборгованості за договором поставки та свої наміри її погашати.

Відповідно до п. 2.1. договору поставки, покупець зобов'язався проводити оплату за товар по договірним цінам, що визначаються у відповідному протоколі погодження ціни, який є невід'ємною частиною до даного договору.

Строк оплати переданого позивачем товару договором поставки не встановлено.

03.09.2015 р. позивач направив на адресу 1-го відповідача претензію (а.с. 43), в якій вимагав негайно з моменту отримання даної претензії перерахувати на банківський рахунок позивача основний борг в сумі 1147721,00 грн.

Вказана претензія була отримана 1-й відповідачем 25.09.15 р., що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 44).

Проте, 1-й відповідач свої зобов'язання з оплати поставленого позивачем товару в повному обсязі не виконав, внаслідок чого заборгованість 1-го відповідача склала 790792,77 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вже було зазначено, сторони в спірному договорі поставки строк (термін) оплати продукції не встановили.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що 03.09.2015 р. позивач направив на адресу 1-го відповідача претензію (а.с. 43), в якій вимагав негайно з моменту отримання даної претензії перерахувати на банківський рахунок позивача основний борг в сумі 1147721,00 грн.

Вказана претензія була отримана 1-й відповідачем 25.09.15 р., що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 44).

Проте, станом на момент розгляду справи, 1-й відповідач 790792,77 грн. заборгованості не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу чи підтверджували б оплату заборгованості.

Отже, враховуючи вищевикладене, 1-й відповідач визнається судом таким, що з 26.09.15 р. прострочив виконання зобов'язання з оплати поставленого позивачем товару, за договором поставки.

Як вже було зазначено, відповідно до умов договору поруки, 2-й відповідач поручається перед позивачем за виконання обов'язку боржником (1-й відповідач) щодо сплати грошових коштів за поставлену продукцію за договором на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) №9 від 19 травня 2015 р. (основний договір).

У випадку порушення боржником обов'язку за основним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 1.2 договору поруки).

Згідно із ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України).

Статтею 541 Цивільного кодексу України передбачено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України).

Відтак, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується факт невиконання 1-м відповідачем зобов'язань в частині оплати поставленого позивачем товару, суд, виходячи з юридичної оцінки наявних у справі доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку про те, що відповідачі несуть солідарний обов'язок щодо сплати заборгованості за договором поставки.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, суд визнає вимогу позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів 790792,77 грн. заборгованості, належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить солідарно стягнути з відповідачів пеню в сумі 256130,80 грн. за період 02.06.2015 р. по 30.11.2015 р. та 3% річних в сумі 14282,42 грн. за період 02.06.2015 р. по 30.11.2015 р.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В частині 1 ст. 548 ЦК України закріплено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

В п. 4.2 договору поставки встановлено, що за несвоєчасне, понад встановлений даним договором строк, проведення розрахунків за прийнятий товар, продавець вправі вимагати від покупця сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Частина 6 ст. 232 ГК України встановлює, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що 1-й відповідача був визнаний судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати поставленого позивачем товару за договором поставки з 26.09.15 р., перевіривши нарахування пені позивачем, суд визнає вимогу про солідарне стягнення з відповідачів пені такою, що підлягає частковому задоволенню за період з 26.09.15 по 30.11.15 в сумі 67536,20 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача, суд визнає вимогу про солідарне стягнення з відповідачів 3% річних такою, що підлягає частковому задоволенню за період з 26.09.15 по 30.11.15 в сумі 4604,74 грн.

Враховуючи викладене, беручи до уваги приписи ст. 49 ГПК України, судовий збір відшкодовується солідарно за рахунок відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Приватного підприємства "Рось" (09000, Київська область, Сквирський район, м. Сквира, вул. Р. Люксембург, 14, ) в особі філії "Охтирський сиркомбінат" (42700, Сумська область, м. Охтирка, вул. Транспортна, б. 1А, Код ) та з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтехсервіс" (61052, Харківська область, м. Харків, вул. Мала Гончарівська, будинок 16, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Агрофірма "8 Березня" (63720, Харківська область, Куп'янський район, с. Кіндрашівка, вул. Садова, код ЄДРПОУ 3205641) основний борг в сумі 790792,77 грн., пеню в сумі 67536,20 грн., 3% річних в сумі 4604,74 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 12944,01 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 18.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_2