РІШЕННЯ

16.02.2016Справа №910/200/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/200/16

за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», м. Київ,

до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», м. Київ,

про стягнення 687 904,35 грн.,

за участю представників:

позивача - Ряба В.В. (довіреність від 01.04.2014 № 010-01/2075);

відповідача - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - Банк) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (далі - Товариство) про стягнення за неналежне виконання умов договору добровільного страхування майна від 19.11.2010 № УБG№0049607 (далі - Договір): 388 989,41 грн. простроченої заборгованості із виплати страхового відшкодування; 59 259,34 грн. пені; 15 892,72 грн. 3% річних; 223 762,88 грн. втрат від інфляції, а всього 687 904,35 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2016 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 02.02.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 розгляд справи було відкладено на 16.02.2016, у зв'язку з неявкою представників відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 16.02.2016 надав пояснення по справі; просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представники відповідача у судове засідання 16.02.2016 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвал суду не виконали, відзив на позовну заяву не подали.

Ухвали Господарського суду міста Києва було надіслано сторонам на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Крім того, до матеріалів справи долучено конверти з ухвалами суду, які повернуті з адреси відповідача з відмітками пошти «за закінченням терміну зберігання».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 16.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

19.11.2010 відкритим акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», правонаступником якого є Товариством, (страховик) та Банком (страхувальник) було укладено Договір, за умовами якого:

- предметом Договору є страхування страховиком майна страхувальника а саме: А- банкоматів та готівкових коштів, розміщених в них; Б- банкоматів з депозитним модулем та готівкових коштів, розміщених в них; В- інформаційних кіосків, надалі за текстом - «Майно», умови страхування якого визначаються в полісі, надалі за текстом - «Поліс». Типова форма полісів визначена сторонами в додатках 4, 5 та 6 до Договору і є невід'ємною його складовою частиною. Страхування здійснюється на підставі поданої страхувальником заяви, яка визначена в додатку № 1 до Договору, надалі за текстом - «Заява», яка є невід'ємною складовою частиною Договору (пункт 1.1 Договору);

- страхування новопридбаного Майна здійснюється на підставі поданої страхувальником заяви-пролонгації, типова форма якої визначена в додатку № 2 до Договору, надалі за текстом - «заява-пролонгація», яка е невід'ємною складовою частиною Договору (пункт 1.2 Договору);

- страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі, а страховик зобов'язується здійснювати виплату страхувальнику страхового відшкодування згідно з умовами та в порядку, визначеними Договором та Правилами добровільного страхування майна №111, зареєстрованих Держфінпослуг України 15.03.2007 (далі - Правила) (пункт 1.3 Договору);

- страховим ризиком за Договором є певна подія з переліку, наведеного нижче у цьому пункті, на випадок настання якої проводиться страхування та яка має ознаки ймовірності і випадковості настання, що призвела до майнових збитків страхувальника внаслідок загибелі, пошкодження чи втрати застрахованого Майна, а саме: пожежа, вибух, удар блискавки; падіння на застраховане Майно пілотованих літальних об'єктів, їх частин чи вантажу, що на них перевозився; стихійні явища: буря, вихор, ураган, шторм, смерч, шквал, град, довготривалий дощ (в т. ч. зі снігом), злива, землетрус, повінь, паводок, зсув, обвал, каменепад, осідання ґрунту, лавина, сель, тиск снігу (льоду); пошкодження водою з водопровідних, каналізаційних, опалювальних систем і систем пожежогасіння; протиправних дій третіх осіб: крадіжки з проникненням, грабежу, розбою, умисного пошкодження або знищення майна, хуліганства тощо; наїзд наземних транспортних засобів (пункт 3.1 Договору);

- страховим випадком за Договором визнається подія (події), передбачена (передбачені) підпунктами 3.1.1 - 3.1.5 пункту 3.1 Договору, яка (які) відбулася (відбулись) і з настанням якої (яких) виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику згідно з умовами Договору (пункт 3.2 Договору);

-події, зазначені в підпунктах 3.1.1 - 3.1.5 пункту 3.1 Договору, вважається страховим випадком, якщо є прямий, безпосередній зв'язок між настанням цих обставин і загибеллю та/або пошкодженням, та/або втратою застрахованого Майна (пункт 3.3 Договору);

- не визнається страховим випадком та не підлягає відшкодуванню збиток, заподіяний майновим інтересам страхувальника внаслідок: будь-яких воєнних дій, у тому числі громадянської війни, інтервенції, збройних конфліктів як з оголошенням, так і без оголошення війни, незалежно від кількості людей, що беруть участь у них; внутрішніх громадських заворушень, повстань, революцій, відділення територій, заколоту, путчу, бунту, державного перевороту, страйків, локаутів, тероризму; прямих або побічних наслідків терористичних актів, включаючи пошкодження або знищення Майна від пожежі або вибуху, прямо чи побічно з цим пов'язаних; обвалу, руйнування, пошкодження застрахованих будівель і споруд (в т.ч. майна, що знаходиться в них), якщо це не викликано страховим випадком; а саме: через їхню старість, ветхість, зношення, часткове руйнування або пошкодження внаслідок тривалої експлуатації, неспроможністю страхувальника підтримувати застраховане майно в належному стані; навмисних дій, наміру або грубої необережності страхувальника та/або осіб, які працюють у нього, його представників, або осіб, які пов'язані з ним умовами будь-яких договорів та несуть згідно таких договорів відповідальність за збереження та/або дотримання відповідних умов експлуатації застрахованого майна; інших обставин, передбачених чинним законодавством України та Правилами (пункт 4.1 Договору);

- за умовами Договору не визнається страховим випадком та не підлягає відшкодуванню збиток, заподіяний внаслідок: впливу ядерної енергії в будь-якій формі; розпоряджень військової чи цивільної влади, конфіскації, реквізиції, примусової націоналізації; зносу, корозії, окислювання, гниття й інших властивих застрахованому Майну якостей, а також пошкодження шкідниками, плісенню, грибком; крадіжки або розкрадання майна під час або безпосередньо після страхового випадку, передбаченого договором страхування, іншого ніж «Крадіжка з проникненням» або «Грабіж, розбій» (пункт 4.2 Договору);

- на страхування не приймаються непрямі збитки страхувальника, пов'язані з перервою в його виробничій чи комерційній діяльності (пункт 4.3 Договору);

- Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до 19.11.2011, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов'язків, визначених Договором (пункт 6.1 Договору);

- страховик зобов'язаний: ознайомити страхувальника з умовами Договору та Правил; протягом 2 (двох) робочих днів після того, як йому стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхового відшкодування страхувальнику; провести огляд місця події та скласти акт огляду; при настанні страхового випадку, здійснити виплату страхового відшкодування протягом 10 (десяти) робочих днів з дати складання страхового акту; у випадку відмови у виплаті страхового відшкодування, протягом 10 (десяти) робочих днів після прийняття рішення про відмову у виплаті, письмово повідомити страхувальника про таку відмову; тримати в таємниці відомості про страхувальника та його майновий стан, а також про Майно, що є об'єктом страхування за Договором, за винятком випадків, передбачених законодавством України (пункт 7.1 Договору);

- для визначення події страховим випадком страхувальник зобов'язаний звернутись до страховика з заявою у відповідності до умов підпункту 7.5.2 пункту 7.5 Договору та надати достовірну інформацію про подію, що сталася. Протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту, коли страхувальник дізнався або повинен був дізнатися про настання події, він зобов'язаний надати страховику документальні докази, необхідні для підтвердження факту настання страхового випадку, його наслідків та визначення розміру збитку, а саме: бухгалтерські документи та виписки; документи, що підтверджують вартість застрахованого Майна; перелік загиблого, пошкодженого чи втраченого Майна; акт огляду пошкодженого майна закріпленого печаткою кожної із сторін; висновки щодо факту, обставин, причин настання та характеру збитків від державних установ (у всіх випадках, коли це можливо) та/або інших компетентних органів (пожежного нагляду; органів гідрометслужби або сейсмослужби, органів внутрішніх справ України, органів Міністерства надзвичайних ситуацій або інших і організацій у веденні яких знаходяться події аналогічні тієї, що призвела до збитків) на вимогу страховика та в межах чинного законодавства України; на запит страховика експертний висновок про вартість пошкодженого Майна, яке залишилось після страхової події; документи, що підтверджують необхідні витрати на відновлення, ремонт або заміну Майна, якому заподіяно збиток; інші документи на запит страховика, що стосуються збитків страхувальника та з'ясування обставин настання страхової події та у відповідності до чинного законодавства України (пункт 8.1 Договору);

- протягом 30 (тридцяти) робочих днів після одержання всіх необхідних документів для підтвердження факту настання страхового випадку та визначення розміру збитку страховик: складає страховий акт з визначенням розміру збитків і впродовж 10 (десяти) робочих днів після складання страхового акта здійснює виплату страхового відшкодування страхувальнику, або приймає обґрунтоване рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, або у випадку об'єктивної необхідності проведення додаткових заходів з розслідування обставин страхового випадку та у відповідності до чинного законодавства України призначає чітко визначений строк для здійснення такого розслідування, який не може перевищувати 1 (один) місяць, після закінчення якого приймає одне з рішень, вказаних в підпунктах 8.3.1, 8.3.2 пункту 8.3 Договору (пункт 8.3 Договору);

- про прийняте рішення щодо наступних дій, передбачених пунктом 8.3 Договору страховик повідомляє страхувальника в строк до 10 (десяти) робочих днів в письмовій формі з обґрунтуванням причин його прийняття (пункт 8.4 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - членом правління - заступником голови правління Монастирською Світланою Миколаївною, яка діяла на підставі довіреності від 19.11.2010 № 010-01/7626, та від відповідача - директором центральної філії Дмитрієвим Віктором Петровичем, який діяв на підставі Положення та довіреності від 30.07.2008 № 1710-1/14, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено, не визнано недійсним, не розірвано.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Отже, укладений учасниками процесу Договір за своєю правовою природою є договором страхування.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У період з січня по вересень 2014 року відносно майна позивача сталися страхові випадки, про які страхувальником у порядку, визначеному Договором, повідомлено страховика та виконано усі заходи, передбачені Договором.

Так, на вул. Черняхівського, 120 у м. Житомирі 10.09.2013 невідомими особами зруйновано корпус банкомата, двері, сейф, корпус касового модуля, інших вузлів та викрадено касети з готівковими коштами ; на вул. Пілотській, 1 у м. Хмельницькому 28.09.2013 невідомим особами зруйновано корпус банкомата, двері, сейф, корпус касового модуля та викрадено касети з готівковими коштами; по вул. Єнакіївській, 43 у м. Харкові 05.10.2013 невідомим особами зруйновано корпус банкомата, двері, сейф, корпус касового модуля та викрадено касети з готівковими коштами; по вул. Соборній, 94 у м. Рівному 22.10.2013 невідомими особами пошкоджено верхню частину ЕРР- клавіатури внутрішнього банкомату.

На виконання умов, передбачених пунктом 8.1 Договору Банком були вручені страховику заяви про настання страхових випадків та документи, що підтверджують факти настання страхових випадків і є необхідними для прийняття рішень щодо виплат страхових відшкодувань, що підтверджується такими листами Банку: від 11.09.2013 №152-06/6214; від 24.09.2013 №152-06/6530; від 24.10.2013 №152-06/7330; від 24.10.2013 №152-06/7332; від 16.12.2013 №152-06/8625; від 03.01.2014 №152-06/36; від 01.10.2013 №152-06/6712; від 24.10.2013 №152-06/7333; від 31.03.2014 №152-06/2025; від 08.10.2013 №152-06/6874; від 18.10.2013 №152-06/7162; від 31.10.2014 №152-06/7212; від 24.10.2013 №152-06/7331; від 05.12.2013 №152-06/8381; від 29.09.2014 №152-06/6352.

Крім того, страхувальником вручено страховику з відповідним супровідним листом від 29.09.2014 №152-06/6352 додаткові, запитувані страхувальником, документи щодо страхових випадків.

Відповідач умови Договору належним чином не виконав, а саме відповіді на заяви не надав та страхові виплати не здійснив.

У зв'язку з невиконанням Товариством зобов'язань Банк 19.12.2014 направив на адресу відповідача вимогу №152-06/8347, яка була отримана 23.12.2014.

Товариство залишило вказану вимогу без відповіді та належного реагування.

Відповідач умови Договору належним чином не виконав: звернення позивача щодо настання страхового випадку не розглянув; у визначений строк відповіді не надав; страховий акт не оформив та виплату страхового відшкодування не здійснив. Доказів протилежного суду не подано.

Відповідно до частини першої статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Товариством не подано суду доказів наявності підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування у розумінні статті 991 ЦК України.

Відповідач умови Договору не виконав, страхове відшкодування позивачу не перерахував; доказів протилежного суду не подано.

У свою чергу, позивач документально підтвердив розмір страхової виплати у сумі 388 989,41 грн.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача страхової виплати в сумі 388 989,41 грн. є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 223 762,88 грн. втрат від інфляції, 15 892,72 грн. 3% річних і 59 259,34 грн. пені.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 9.12 Договору передбачено, що страховик сплачує страхувальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня від суми боргу за кожний день затримки.

За приписом частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, вирішуючи спір про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, суд визначає розмір такої пені за ставкою, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони правильні.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 19/3; ідентифікаційний код: 16467237) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду на користь публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Горького, 127; ідентифікаційний код: 00032112): 388 989 (триста вісімдесят вісім тисяч дев'ятсот вісімдесят дев'ять) грн. 41 коп. простроченої заборгованості із виплати страхового відшкодування; 59 259 (п'ятдесят дев'ять тисяч двісті п'ятдесят дев'ять) грн. 34 коп. пені; 15 892 (п'ятнадцять тисяч вісімсот дев'яносто дві) грн. 72 коп. 3% річних; 223 762 (двісті двадцять ти тисячі сімсот шістдесят дві) грн. 88 коп. втрат від інфляції та 10 318 (десять тисяч триста вісімнадцять) грн. 57 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 22.02.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук