ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2016 р.Справа № 922/5831/15

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Жельне С.Ч.

судді: Светлічний Ю.В. , Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши справу

за позовом ФОП ОСОБА_2, м. Сєвєродонецьк
до Луганського національного аграрного університету, м. Харків
про стягнення коштів у сумі 64 612,30 грн. Після перерви судове засідання продовжено.
за участю представників сторін:

від позивача: Клименко Р.Л., адвокат (договір від 25.11.15р.);

від відповідача: Колеснікова І.О. за дов. б/н від 17.11.15р., Йолкіна Л.П. за дов.б/н від 06.11.15 року, Колобов Л.В. за дов.б/н від 17.11.15 року.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (Луганська обл., м. Сєвєродонецьк в позовній заяві до Луганського національного аграрного університету (м. Харків) просить суд стягнути на його користь 64612 грн. 30 коп. заборгованості, 1218 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору та 6461 грн. 12 коп. витрат на оплату послуг адвоката.

Ухвалою господарського суду від 02.11.2015р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18.11.2015р. об 11:45 год.

Ухвалою від 18.11.2015 року розгляд справи було відкладено на 16.12.2015р. 16.12.2015 р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 24.12.2015 о 12:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.12.2015р. для розгляду справи призначено колегію суддів.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 24.12.2015р., для розгляду справи № 922/5831/15 визначено персональний склад колегії суддів: головуючий суддя Жельне С.Ч., судді Аюпової Р.М., Суярко Т.Д. Розгляд справи призначено на 27.01.2016 р. о 12:00 год.

27.01.2016 року через канцелярію господарського суду Харківської області від представника відповідача надійшов письмовий уточнений відзив (вх.№2602) на позовну заяву в якому відповідач зазначає, що у доданих позивачем до позовної заяви актах прийому виконаних робіт відсутні номери та дати їх оформлення, а також посилаючись на п.2.4., 2.8 Наказу Державного казначейства України за №136 від 09.08.2004 р. та п.2.6 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України вказує що ним, як розпорядником бюджетних коштів були здійснені всі дії щодо отримання грошових коштів за надані бюджетним установам послуги. З врахуванням вищезазначеного, відповідач також вважає, що вимога про стягнення коштів за надані послуги повинна бути заявлена позивачем до Управління Державної казначейської служби України в м. Луганськ Лугансько області, відповідне клопотання про залучення до участі у справі іншого відповідача (вх.№2603) подано представником відповідача до суду 27.01.2016р.

Розпорядженням керівника апарату гоподарського суду Харківської області від 27.01.2016 р. у зв'язку із відпусткою судді Аюпової Р.М. відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначений повторний автоматизований розподіл справи №922/5831/15.

Протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів від 27.01.2016р. склад колегії змінений: головуючий суддя - Жельне С.Ч., суддя Светлічний Ю.В., Суярко Т.Д.

27.01.2016р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 09.02.2016 р.

09.02.2016 р. через канцелярію господарського суду Харківської області від представника позивача надійшли додаткові документи на обгрунтування позовних вимог (вх.№4089) , які після їх огляду були долучені судом до матеріалів справи.

Також 09.02.2016 р. через канцелярію господарського суду Харківської області від представника відповідача надійшли додаткові документи (Сертифікат №5651, копії судових рішень) за вх.№4092 , які після їх огляду були долучені судом до матеріалів справи.

09.02.2016 р. від представника позивача до суду надійшли додаткові письмові пояснення (вх.№4126) в яких позивач зазначає, що відповідачем у відповідності до ст.617, 218 ЦК України не доведено обставини форс - мажору. Додатково також вказує, що невиконання перед відповідачем Державною казначейською службою України своїх зобов'язань щодо вчасного та повного перерахування коштів за надані позивачем послуги не звільняє відповідача від виконання договірних зобов'язань.

Після перерви 09.02.2016 року судове засідання було продовжено.

Представник позивача у судовому засіданні 09.02.2016 року позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує. Вказує, що Луганський національний аграрний університет почав працювати на підконтрольній Україні території лише з листопада 2014 року, а спірні правовідносини склались в місті Луганську на непідконтрольній Україні території під час проведення АТО, що викликає у відповідача сумніви щодо того, що послуги з вивезення сміття взагалі надавались позивачем.

Оскільки в період дії договорів, заборгованість за якими просить стягнути позивач, в місті Луганську фактично велись бойові дії, відповідач, на думку його представників, позбавлений можливості виконати свої грошові зобов'язання. На підтвердження цієї обставини відповідачем надано до суду копію Сертифікату №5651 від 29.12.2015 р. Харківської торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (а.с.147). Також підтримує раніше надане клопотання про залучення до участі у справі іншого відповідача (вх.№2603).

Розглянувши клопотання відповідача (вх.№2603) про залучення до участі у справі іншого відповідача судова колегія відмовляє в його задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 господарський суд за клопотанням сторони або за своєю ініціативою має право до прийняття рішення залучити до участі у справі іншого відповідача, якщо у спірних правовідносинах він виступає або може виступати як зобов'язана сторона.

Заміна первісного відповідача належним відповідачем допускається лише за згодою позивача, яка має бути викладена в його письмовій заяві чи зафіксована в протоколі судового засідання. Якщо ж такої згоди не надано, то господарський суд у залежності від конкретних обставин справи вчиняє одну з таких дій: 1) розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і відмовляє в позові, оскільки відповідач не є належним; 2) залучає до участі у справі з власної ініціативи іншого відповідача згідно з частиною першою статті 24 ГПК.

Зважаючи на те, що у судовому засіданні 11.02.2016 представник позивача не надав свою згоду на заміну первісного відповідача іншим відповідачем, судова коллегія також не вбачає правових підстав для його задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

03 березня 2014 року між Луганським національним аграрним університетом, як замовником, та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, як виконавцем, було укладено договір про надання послуг з вивезення побутового сміття.

Відповідно до договору від 03.03.2014 р. «Замовник» доручає, а «Виконавець» зобов'язується виконати у відповідності до умов цього договору роботу з вивезення сміття, яку «Замовник» зобов'язується прийняти та оплатити (п. 1.1., п. 1.2).

Вартість завантаження та вивезення одного контейнеру об'ємом 0,75 м. куб. складає 28 грн. 50 коп., кількість контейнерів становить 440 шт. (пункт 2.2.).

В п. 2.1 договору від 03.03.2014 р. сторони визначили загальну суму договору у 12540 грн. 00 коп. Згідно п. 2.3 вказаного договору підставою для розрахунку є акт приймання-здачі виконаних робіт, оплата здійснюється протягом шестидесяти календарних днів з дати підписання акту.

28 березня 2014 року сторонами складено обопільний акт № 3 приймання виконаних робіт з вивезення побутового сміття у березні у кількості 440 контейнерів за ціною 28 грн. 50 коп. на суму 12540 грн. 00 коп.

01 квітня 2014 року сторонами було укладено договір про надання послуг з вивезення побутового сміття, з тотожними до вищевказаних зобов'язаннями. Проте у п. 2.1 цього договору сторони визначили, що вартість завантаження та вивезення одного контейнеру об'ємом 0,75 м. куб. складає 31 грн. 35 коп., кількість контейнерів становить 560 шт. (пункт 2.2.), а загальна сума договору становить 17556 грн. 00 коп. (пункт 2.1.). В п. 2.3 вказаного договору сторони визначили, що підставою для розрахунку є акт приймання-здачі виконаних робіт, оплата здійснюється протягом тридцяти календарних днів з дати підписання-акту.

12 травня 2014 року сторонами складено обопільний акт № 4 приймання виконаних робіт з вивезення побутового сміття у квітні у кількості 560 контейнерів за ціною 31 грн. 35 коп. на суму 17556 грн. 00 коп.

01 травня 2014 року між сторонами було укладено договір про надання послуг з вивезення побутового сміття, з тотожними до вищевказаних зобов'язаннями, в п. 2.2 якого сторони домовились про те, що вартість завантаження та вивезення одного контейнеру об'ємом 0,75 м. куб. складає 31 грн. 35 коп., а кількість контейнерів становить 558 шт. (пункт 2.2.). В п. 2.1 вказаного договору сторони вказали, що загальна сума договору становить 17493 грн. 30 коп., а в п. 2.3 домовились про те, що підставою для розрахунку є акт приймання-здачі виконаних робіт, оплата здійснюється протягом тридцяти календарних днів з дати підписання акту.

23 червня 2014 року сторонами було складено обопільний акт № 5 приймання виконаних робіт з вивезення побутового сміття у травні у кількості 558 контейнерів за ціною 31 грн. 35 коп. на суму 17493 грн. 30 коп.

01 червня 2014 року між сторонами було укладено договір про надання послуг з вивезення побутового сміття, з тотожними до вищевказаних зобов'язаннями, в п. 2.2. якого сторони домовились про те, що вартість завантаження та вивезення одного контейнеру об'ємом 0,75 м. куб. складає 31 грн. 35 коп., а кількість контейнерів становить 1063 шт. (п. 2.2.). В п. 2.1. вказаного договору сторони вказали, що його загальна сума становить 33325 грн. 5 коп., а підставою для розрахунку є акт приймання-здачі виконаних робіт, оплата здійснюється протягом тридцяти календарних днів з дати підписання акту (п. 2.3).

30 червня 2014 року сторонами підписано акт № 6 приймання виконаних робіт з вивезення побутового сміття у червні у кількості 543 контейнерів за ціною 31 грн. 35 коп. на суму 17023 грн. 05 коп.

Відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків між сторонами від 01.07.2014 р., сальдо на 01.07.2014 р. складає 64612 грн. 30 коп. на користь ФОП ОСОБА_2, з зазначенням у цьому акті відомостей про те, що така заборгованість виникла саме з перелічених вище акті приймання-здачі виконаних робіт.

Позивач в позовній заяві вказує, що оскільки при складанні акту звіряння розрахунків від 01.07.2014 р. було помилково вказано суму акту №6 від 30.06.2014 р. на 5 копійок менше дійсного розміру боргу, позивач обмежується вимогою щодо сплати саме обопільно погодженої сторонами суми.

При цьому з вказаного акту звіряння вбачається, що зазначена у ньому заборгованість виникла через несплату саме 12540,00 грн. по акту №3 від 28.03.2014 р., 17556,00 грн. по акту №4 від 12.05.2015 р., 17493,30 грн. по акту №5 від 23.06.2014 р., 17023,00 грн. по акту №6 від 30.06.2014 р.

Позивач також не заявляє вимогу про стягнення пені та штрафу за прострочення оплати, передбачених пунктами 4.2 вказаних договорів, оскільки таке прострочення можливо сталось через проведення антитерористичної операції на сході України (сторони на час виконання робіт знаходились та були зареєстровані у м. Луганськ).

При дослідженні судом умов, щодо строку оплати Замовником коштів за поставлений Виконавцем товар, судовою колегією було встановлено, що такі строки за спірними договорами сторонами не були обумовлені, проте враховуючи положення ч. 2 ст. 530 ЦК України, а саме те, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час судова колегія вважає, що такий строк настав після направлення позивачем відповідної притензії відповідачу.

Так, Позивачем було направлено відповідачу лист №1/2015 від 20.03.2015 з вимогою погасити заборгованість. Листом від 20.04.2015 р. №206/01 відповідач повідомив, що не має права співпрацювати з суб'єктами господарювання, що зареєстровані на території непідконтрольній Україні. Але навіть після перереєстрації позивача за фактичним місцем проживання у підконтрольному Україні м. Сєвєродонецьк, про що був повідомлений відповідач листом від 20.06.2015 р., відповідач не погасив заборгованість. Письмової відповіді відповідач на лист позивача від 20.06.2015 р. не надав.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Згідно із приписами ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

В ч.1 ст.903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 та ст. 193 ГК України, договір є обов"язковим для виконання сторонами, а зобов"язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договорів від 03.03.2014 р., 01.04.2014р., 01.05.2014р., 01.06.2014р. позивач надав відповідачу послуги з вивезенням побутового сміття на загальну суму 64612,30 грн., що підтверджується актами виконаних робіт з вивезення побутового сміття №3 на сумму 12540 грн., №4 на сумму 17 556 грн., №5 на сумму 17 493,30 грн., №6 на суму 17023,05 грн. та актом звірки взаєморозрахунків, які підписані представниками сторін без заперечень та скріплені печатками.

Посилання відповідача на те, що в наданих позивачем актах виконаних робіт з вивезення побутового сміття не встановлена дата їх оформлення спростовується самими фактичними даними, які знаходяться в матеріалах справи. Крім цього у підписаних та скріплених печаткою актах виконаних робіт з вивезення побутового сміття зазначено місяць, вартість та об'єм наданих послуг, що в свою чергу відповідає погодженим сторонами умовам надання таких послуг за укладеними договорами.

За змістом ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Так, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, із наведеного вбачається, що для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання згідно зі ст.ст. 617 Цивільного кодексу України, ст. 218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, повинна довести:

1) наявність обставин непереборної сили;

2) їх надзвичайний характер;

3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди;

4) причинний зв'язок між цими обставинами і понесеними збитками.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 р. було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, де в підпункті 1 пункту 1 зазначено місто Луганськ, в якому був зареєстрований та знаходився відповідач - Луганський національний аграрний універстит (м. Луганськ, вул. Набережна, 45).

У свою чергу, проведення на частині території м. Луганськ антитерористичної операції, на якій до листопада 2014 року був розташований Луганський національний аграрний універстит, та пов'язана із цим неможливість здійснювати господарську діяльність не мають ознак надзвичайності чи невідворотності для виконання обов'язку за укладеними договорами.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" передбачено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідачем для долучення до матеріалів справи було надано сертифікат Торгово-промислової палати України №5651 від 29.12.2015р., яким засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актів тероризму на території Луганської області, щодо зобов'язань сплатити Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за червень, липень, серпень, вересень 2014 року у строк до 20 числа наступного місяця, виконання якого настало: 21.07.2014р., 20.08.2014р.,22.09.2014р., 20.10.2014 р. Період дії форс-мажорних обставин: 24.06.2014 - 04.11.2014.

Таким чином, судова колегія дійшла виснову, що відповідачем не надано доказів настання форс-мажорних обставин щодо зобов'язань, які виникли з укладених між сторонами спірних договорів від 03.03.2014 р., 01.04.2014р., 01.05.2014р., 01.06.2014р на отримання послуг з вивозу побутового сміття.

Крім цього, вищезазначені зобов'язання за спірними договорами виникли між сторонами до початку настання форс мажорних обставин визначених у сертифікаті Торгово-промислової палати України №5651 від 29.12.2015р, а саме до 24.06.2014 року.

Відповідач також у письмовому запереченні посилається на неможливість виконання грошового зобов'язання перед позивачем у зв'язку з тим, що у відповідності до п.2.4., 2.8 Наказу Державного казначейства України за №136 від 09.08.2004 р. та п.2.6 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України ним, як розпорядником державних коштів були здійснені усі дії для погашення виниклої заборгованості за надані послуги, але через відсутність перерахування відповідних коштів саме Державною казначейською службою України вищевказані зобов'язання так і не були виконані.

Проте, до таких заперечень відповідача судова колегія відноситься критично з наступних підстав.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом п.47 ч.1 ст.2 Бюджетного кодексу України Відповідач є розпорядником бюджетних коштів, а відповідно до ст.43 цього кодексу Державна казначейська служба України здійснює розрахунково-касове обслуговування Відповідача, як розпорядника бюджетних коштів.

Відповідно до п.1.37 ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Уркаїні" розрахунково-касове обслуговування - послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

З огляду на зазначене, Державна Казначейська служба України здійснює послугу тільки щодо перерахування коштів за зобов'язаннями розпорядника проте кошти із бюджету надаються в розпорядження керівників міністерств, відомств, органів місцевих адміністрацій, керівників окремих установ. Зазначені керівники є розпорядниками коштів бюджету.

За таких обставин, враховуючи виконання позивачем з свого боку умов Договорів про надання послуг з вивезення сміття від 03.03.2014 р., 01.04.2014р., 01.05.2014р., 01.06.2014р перед відповідачем, та відсутністю обставин для звільнення від відповідальності останнього, з урахуванням вищевикладеного, судова колегія дійшла висновку про повне задоволення позовних вимог, з покладенням витрат по сплаті судового збору в цій частині на відповідача на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач також просить стягнути з відповідача 6461,12 грн. в якості витрат за надання адвокатських послуг.

Статтею 44 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно п. 6.3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.10.2015 р. між позивачем (клієнт) та адвокатське Бюро "Клименко та партнери" (виконавець) було укладено договір про надання правової допомоги , відповідно до умов якого виконавець зобов'язується надати послуги при підготовці позову клієнта до Луганського національного аграрного університету (відповідача) про стягнення заборгованості.

У п.4 Договору цього договору про надання правової допомоги сторонами зазначено, що за надання послуг Клієнт сплачує грошову винагороду у розмірі 10% від суми позову на підставі рахунку та підготовленого позову.

На підтвердження виконання сторонами своїх зобов'язань за вказаним договором представником позивача надано Квитанція № 7 від 27.10.2015 р. на суму 6 461,12 грн.

В матеріалах справи також наявна копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 829 від 26.10.2006 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що витрати позивача по оплаті послуг адвоката в сумі 6461,12 грн. є документально підтвердженими та співрозмірними з розміром стягуваної заборгованості.

Керуючись ст. 1, 2, 12, 15, 22, 33, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Луганського національного аграрного університету (ідент. код 00493669, адреса:61002, Харківська обл., м.Харків, вул. Артема, б.44) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_1, адреса : АДРЕСА_1)- 64612 грн. 30 коп. заборгованості, 1218 грн.00 коп. витрат по сплаті судового збору та 6461 грн. 12 коп. витрат на оплату послуг адвоката.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.02.2016 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя С.Ч. Жельне Ю.В. Светлічний Т.Д. Суярко