ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.02.2016 р. Справа № 914/2598/15

За заявою Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод», м. Львів;
про:відстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 13.10.2015р.
у справі:№ 914/2598/15
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «ТКФ «Схід-постач», м. Харків;
до відповідача:Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод», м. Львів;
про:стягнення заборгованості за договором поставки №ВЗК-323/12 від 29.11.2012р.
Суддя Крупник Р.В. Секретар Цяпка О.І.
Представники сторін:
від заявника:ОСОБА_1 представник (довіреність б/н від 01.01.2016р.);
від позивача:ОСОБА_2 представник (довіреність №3528 від 18.12.2015р.).

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

ВСТАНОВИВ:

05.02.2016р. на адресу господарського суду надійшла заява ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» (надалі Заявник) про відстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 13.10.2015р. у справі №914/2598/15.

Ухвалою суду від 09.02.2016р. заяву прийнято до розгляду, який призначено на 18.02.2016р.

Представник заявника в судове засідання зявився, через канцелярію суду подав клопотання про долучення до матеріалів справи документів з додатками. Заяву обґрунтовує тим, що станом на сьогодні, завод перебуває у тяжкому фінансовому становищі, яке насамперед зумовлене великою дебіторською заборгованістю перед відповідачем його контрагентів в розмірі 50695500,00 грн., зокрема, державних підприємств Укрзалізниці. Крім цього, у звязку з неповним визначенням рухомого складу для Укрзалізниці на 2016 рік, на підприємстві у період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. запроваджено неповний робочий тиждень з додатковим вихідним днем пятниця. Також додав, що станом на 04.02.2016р. у відповідача перед працівниками заводу залишається невиплачена заробітна плата за січень на суму 2000000,00 грн., а також існує заборгованість зі сплати ПДВ в розмірі 3000000,00 грн. Відповідно до п. 5.1. Статуту ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод», засновником та єдиним акціонером товариства є держава в особі Міністерства інфраструктури України. На нарадах, які відбуваються у міністерстві запевняють, що найближчим часом заборгованість буде погашена. Натомість негайне виконання рішення суду призведе до зупинки роботи заводу, невиконання невиробничого плану, робота по виконанню якого є стратегічно важливою для держави. Відтак, просить суд заяву задоволити та відстрочити виконання рішення терміном до 31.10.2016р.

Представник позивача в судове засідання зявився, через канцелярію суду подав заперечення на заяву про відстрочку з додатками. Заперечуючи проти поданої заяви, представник зазначає, що документи, які долучені відповідачем складені ним особисто, а тому не є належними доказами у справі. Додані документи скріплені підписами начальника фінансового відділу, головного бухгалтера, однак доказів того, що відповідні особи займають вказані посади відповідачем надано не було. Крім цього додав, що заборгованість за договором виникла у відповідача ще у 2012 2013 роках, однак до сьогодні не погашена. Відповідачем не долучено до заяви доказів стосовно кількості відкритих у нього рахунків, а тому недоказаним є факт відсутності у нього достатніх грошових коштів для виконання рішення суду. Разом з тим, представник зазначив, що враховуючи наявність інфляційних процесів, а також те, що ТОВ «ТКФ «Схід-постач» знаходиться у вкрай важкому фінансовому становищі, оскільки бойові дії на сході країни призвели до повної зупинки діяльності товариства, підстав для задоволення заяви немає.

Заслухавши пояснення представників сторін, детально ознайомившись з наявними матеріалами, суд прийшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Львівської області від 13.10.2015р. у справі №914/2598/15 за позовом ТОВ «ТКФ «Схід-постач» до ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» про стягнення заборгованості за договором поставки №ВЗК-323/12 від 29.11.2012р. позовні вимоги задоволено частково, стягнено з відповідача на користь позивача 49024,80 грн. боргу, 3403,38 грн. три відсотки річних, 32331,99 грн. інфляційних втрат та 1722,86 грн. судового збору.

Вказане рішення суду залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.01.2016р.

04.02.2016р. господарським судом видано відповідний наказ про примусове виконання рішення.

Як зазначив представник позивача та не заперечив представник відповідача, жодних грошових коштів в якості погашення боргу відповідачем не перераховувалося, розмір боргу не змінився.

Однак, у звязку з неможливістю негайно виконати рішення суду через скрутне фінансове становище, заявник (відповідач) просить відстрочити виконання рішення суду.

Господарський суд на підставі статті 121 ГПК України має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Як зазначив Пленум ВГС України в абз. 2 п. 7.1 Постанови «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012р. (надалі Постанова Пленуму ВГС України №9 від 17.10.2012р.) оскільки стаття 121 ГПК України не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання.

Відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п.7.2 Постанови Пленуму ВГС України №9 від 17.10.2012р.).

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України.

Відтак, відстрочка виконання судового рішення можлива лише у виняткових випадках, при наявності доказів обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за І півріччя 2015р. ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод», зокрема, графи «Чистий фінансовий результат» збитки підприємства становлять 8371 тис. грн., при цьому прибуток у підприємства відсутній.

Згідно довідки від 15.02.2016р. №51-Ф, кредиторська заборгованість ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» станом на 15.02.2016р. складає 84633627,17 грн., розмір дебіторської заборгованості згідно довідки-розрахунку відповідача дорівнює 39869,6 тис. грн. Вказані довідки підписані головним бухгалтером відповідача та скріплені гербовою печаткою підприємства.

Згідно інформації по рахунках відповідача, відкритих у ПАТ «Кредобанк» та АТ «Укрексімбанк», залишок коштів на рахунку ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» станом на 15.02.2016р. 0,00 грн.

Крім цього, як прослідковується з наказу ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» №805-ОД від 30.10.2015р., на період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. на підприємстві запроваджено неповний робочий тиждень з додатковим вихідним днем пятниця для всіх правників товариства, крім працівників кімнат відпочинку, чергового персоналу, що забезпечує життєдіяльність підприємства, чергових по гуртожитку, завідувача канцелярії. Вказаний наказ прийнятий у звязку з неповним визначенням обсягів ремонту рухомого складу для Укрзалізниці на 2016 рік.

Про скрутне фінансове становище відповідача також свідчить довідка начальника фінансового відділу ПрАТ ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» від 15.02.2016р. №51-ф, в якій останній зазначає, що сума грошових надходжень січня 53% та 22% лютого від місячної потреби не змогла забезпечити виконання виробничої програми січня місяця поточного року та відповідно ставить під загрозу виконання плану лютого місяця. Відсутність обігових коштів ставить під загрозу виконання плану на лютий місяць. Крім цього, постійне невиконання договірних зобовязань Укрзалізниці та залізниць України, як головних замовників послуг і продукції, в частині оплати виконаних ремонтів призвело до скорочення робочих днів та невиконання зобовязань перед трудовим колективом щодо вчасної оплати заробітної плати.

Наведене на думку суду, свідчить про документально підтверджену фінансову скруту відповідача, тимчасову неплатоспроможність боржника, існування непокритих збитків за минулі періоди. Враховуючи те, що заборгованість відповідача перед позивачем згідно рішень господарського суду Львівської області складає більше 2000000,00 грн., а також те, що згідно п. 1.4. Статуту відповідача, засновником товариства є держава в особі Міністерства інфраструктури України суд зазначає, що в даному випадку мають місце виняткові обставини, які ускладнюють виконання рішення господарського суду Львівської області від 13.10.2015р., а тому є наявними правові підстави для відстрочки його виконання.

Разом з тим, при вирішенні даної заяви судом береться до уваги той факт, що заборгованість, яка була стягнута судом у даній справі виникла у відповідача ще в 2013р., враховуючи те, що після початок бойових дій на східній території держави негативно вплинув на господарську діяльність позивача, враховуючи високий показник індексу інфляції, а також те, що відстрочення виконання рішення на термін, про який просить відповідач також негативно відібється на фінансовому становищі ТОВ «ТКФ «Схід-постач», суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, а саме виконання рішення слід відстрочити терміном до 31.03.2016р.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод»про відстрочення виконання рішення суду задоволити частково.

2. Відстрочити виконання рішення господарського суду Львівської області від 13.10.2015р. у справі № 914/2598/15, терміном до 31.03.2016 року.

Суддя Крупник Р.В.