РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016Справа №910/31659/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮК ГАЗ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮК ГРУП"

про стягнення 165 873,33 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Руденко В.В., Шлапак С.С.

Від відповідача: Піліпенко Д.О., Орлов І.Ф.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮК ГАЗ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮК ГРУП" про стягнення 165 873,33 грн. збитків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2015 за даною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/31659/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 27.01.2015, зобов'язано сторін надати певні документи.

Через відділ діловодства та документообігу суду 27.01.2016 від позивача надійшла заява про забезпечення позову та додаткові пояснення, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, які залучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 27.01.2016 надав суду оригінали документів для огляду у судовому засіданні. Позов підтримав повністю, просив його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив.

У судовому засіданні 27.01.2016 р. було оголошено перерву до 17.02.2016 р. о 10:05 з метою повторного витребування у позивача доказів оплати придбаного автомобіля.

У судовому засіданні 17.02.2016 р. представник позивача позов підтримав повністю, просив його задовольнити, пояснив суду обставини спору.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив у ньому відмовити повністю.

У судовому засіданні 17.02.2016 р. Господарським судом міста Києва було оголошено вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮК ГАЗ" з вимогами до відповідача про стягнення 165 873, 33 грн. збитків, у зв'язку з тим, що відповідачем не надано належним чином зареєстрованої податкової накладної, через що позивачем не отримано податковий кредит у розмірі податку на додану вартість.

Позовні вимоги у позовній заяві обґрунтовані тим, що 27.10.2015 р. між сторонами був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу № 2710/15-2 від 27.10.2015 р., за умовами якого відповідач зобов'язався передати у власність позивачу, а позивач зобвязався прийняти та оплатити належним транспортний засіб, що знаходиться у власності продавця, зокрема, загальний легковий седан - В марка BMW, модель 750Li, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 995 240, 00 грн.

На виконання умов зазначеного договору за накладною від 27.10.2015 р. № 2 відповідач передав, а позивач прийняв вказаний автомобіль.

Зобов'язання з оплати придбаного автомобіля позивач виконав, сплативши платіжним дорученням № 4 від 03.11.2015 р. на рахунок відповідача 995 240, 00 грн., в тому числі ПДВ 165 873, 33 грн.

З пояснень представника позивача та наданих ним документів випливає, що відповідач не зареєстрував належним чином податкову накладну за проведеною операцією з купівлі-продажу зазначеного автомобіля.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків, позивач посилається на п. 201.1. Податкового кодексу України, за яким продавець зобов'язаний надати покупцеві податкову накладну, складену в електронній формі та зареєстровану в ЄРПН.

В п. 201.10. зазначено про обов'язок продавця в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному державному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

У відповідності до п. 198.6 лише зареєстрована податкова накладна дає право на податковий кредит покупцю.

Позивач вважає, що він з вини відповідача позбавлений права на податковий кредит у розмірі 165 873, 33 грн.

За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача 165 873, 33 грн. збитків, які полягають у податковому кредиті, який позивач не отримав з вини відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 216, ч. 2 ст. 217 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України.

Обов'язковими умовами покладення відповідності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Отже, зменшення майнових благ внаслідок неправомірних дій наступає об'єктивно, тобто незалежно від волевиявлення сторони, як наслідок невиконання зобов'язань.

Обов'язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями і збитками. Збитки є наслідком, а невиконання зобов'язань -причиною. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань (виключає його відповідальність).

Як зазначалось вище, згідно ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

В обґрунтування наявності збитків позивач посилається на те, що з вини відповідача він позбавлений права на податковий кредит у розмірі 165 873, 33 грн.

Проте господарський суд визнає, що позивачем не доведено понесення реальних збитків, оскільки доказів понесення ним витрат у розмірі 165 873, 33 грн. ним не надано.

Сплата позивачем платіжним дорученням № 4 від 03.11.2015 р. на рахунок відповідача 995 240, 00 грн., в тому числі ПДВ 165 873, 33 грн., є належним виконанням позивачем договірних зобов'язань за договором купівлі-продажу і не може розцінюватись як понесення витрат.

Зазначене вказує на відсутність достатніх підстав стверджувати про наявність понесених позивачем реальних збитків в заявленому розмірі, тоді як обов'язок доказування розмір понесених збитків нормами чинного законодавства України покладено на позивача.

Також не приймається судом до уваги і посилання позивача на те, що заявлені ним до стягнення збитки є упущеною вигодою, оскільки це твердження не обґрунтовано належними і допустимими доказами.

Також позивачем не підтверджено порушення відповідачем зобов'язання за договором купівлі-продажу автомобіля, оскільки ТОВ «ЮК ГРУП» за цим договором зобов'язалося передати у власність позивачу автомобіль, що ним виконано.

Таким чином, в порушення статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, позивач не надав господарському суду належних доказів заподіяння йому збитків у розмірі 165 873, 33 грн., не обґрунтував наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями (бездіяльністю) відповідача та заявленими до стягнення збитками, не довів порушення відповідачем договірних зобов'язань, у зв'язку з чим господарський суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим, передчасним та задоволенню не підлягає.

Відтак, виходячи з вищевикладеного суд не знаходить підстав для задоволення даного позову.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. У позові відмовити повністю.

2. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 19.02.2016

Суддя І.О. Андреїшина