УХВАЛА

16 лютого 2016 року Справа № 11/297

Суддя господарського суду Луганської області Драгнєвіч О.В, розглянувши заяву ОСОБА_1 №б/н від 11.02.2016 про роз'яснення рішення суду у справі №11/297

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Лисичанськ Луганської області

про стягнення 13 880 грн. 75 коп.

Без виклику представників,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Луганської області від 17.01.2011 у справі №11/297 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 5451 грн. 61 коп., пеню у розмірі 476 грн. 43 коп., витрати зі сплати державного мита у розмірі 102 грн. 00 коп., 236 грн. 00 коп. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу. Видано позивачу наказ після набрання рішенням законної сили.

14 січня 2016 року Відділ державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області звернувся до господарського суду Луганської області з заявою №9559 від 29.12.2015 про заміну сторін виконавчого провадження №41169674, відкритого на підставі наказу господарського суду Луганської області від 31.01.2011, виданого у справі №11/297.

Згідно з даними Відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області (надалі - заявник) 07.11.2013 року стягувач пред'явив наказ до виконання, на підставі якого державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення (08.11.2013 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №41169674).

Відповідно до даних розміщених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців стягувач - фізична особа - підприємець ОСОБА_2 та боржник - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 припинили підприємницьку діяльність за власною ініціативою, про що вчинено відповідні записи в державному реєстрі.

У зв'язку з цим боржник 20.05.2015 звернувся з заявою до Відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції, в якій просив закінчити виконавче провадження, припинити чинність арешту майна та скасувати тимчасове обмеження на право виїзду з України.

Відділ державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції, посилаючись на ст.8 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.25 Господарського процесуального кодексу України просив суд замінити сторони виконавчого провадження стягувача фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 на фізичну особу ОСОБА_2, а боржника фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 на фізичну особу ОСОБА_1 для належного виконання судового наказу.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 14.01.2016 було відмовлено в задоволенні заяви Відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області №9559 від 29.12.2015 про заміну сторін виконавчого провадження №41169674 з посиланням на п.4.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", враховуючи те, що на момент прийняття господарським судом Луганської області рішення у справі №11/297 сторони - фізична особа - підприємець ОСОБА_2 та фізична особа - підприємець ОСОБА_1 мали мали статус суб'єктів підприємницької діяльності.

16.02.2016 відповідач - ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Луганської області з заявою № б/н від 11.02.2016 про роз'яснення рішення суду.

Дослідивши подану заяву, суд встановив наявність значної кількості недоліків в її оформленні та поданні, що є підставою для повернення її заявникові без розгляду.

Відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна відповідати формі та змісту, встановлених розділом VІІІ цього Кодексу.

Згідно п. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до абзацу 1 пп. 3.5 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України. Так, позовна заява підлягає поверненню без розгляду, якщо позивачем не вказано повне найменування сторін та їх поштових адрес, або позовну заяву підписано не уповноваженою належним чином особою чи особою, посадове становище якої не вказано, або прокурор не зазначив орган, уповноважений здійснювати відповідні функції держави у спірних відносинах, або позовна заява не підписана позивачем.

В порушення вказаних приписів законодавства заява №б/н від 11.02.2016 взагалі не містить підпису заявника - ОСОБА_1, що є підставою для повернення її без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, згідно зі ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви про роз'яснення судового рішення справляється судовий збір за ставкою 0,5 розміру мінімальної заробітної плати.

Однак, як вбачається з доданих матеріалів, заявником не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі за подання заяви про роз'яснення судового рішення.

Зважаючи на вищевикладене, недотримання цієї вимоги Закону є окремою підставою для повернення такої заяви без розгляду.

Як вже зазначалося, заява про роз'яснення рішення має відповідати, зокрема, загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК України, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у частинах другій і третій статті 57 ГПК України.

Згідно ст. 56 ГПК України, позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Як вбачається, заявником не надано доказів надіслання копії заяви та доданих до неї документів іншим учасникам судового процессу, як того вимагає вищевказана стаття. Отже, це є додатковою підставою для її повернення заявнику без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Окрім того, суд додатково звертає увагу на те, що заявник в поданій заяві в обґрунтування своєї правової позиції посилається на норми статей 104 та 111 Цивільного кодексу України, які регулюють порядок припинення господарської діяльності юридичної особи, в той час, як відповідач на час прийняття рішення у справі мав статус фізичної особи-підприємця. Нормативне обґрунтування в заяві та посилання на норми Господарського процесуального кодексу України також відсутнє. Натомість, заявник посилається лише на норми Цивільного процесуального кодексу України, які у господарському судочинстві не підлягають застосуванню.

Відповідно до частини 1 статті 89 Господарського процесуального кодексу України суддя за заявою сторони чи державного виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому їх змісту, а також за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення.

Як вбачається, в прохальній частині заяви заявник просив суд «роз'яснити, згідно рішення суду, є фіз. особа ОСОБА_1 і фіз. особа ОСОБА_2, у зв'язку з припиненням підприємницької діяльності, сторонами виконавчого провадження».

Однак, посилаючись на необхідність роз'яснення рішення, не зазначив, яке саме рішення суду необхідно роз'яснити.

В пункті 10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зазначено, що відповідно до вимог статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення або зміст наказу є незрозумілими, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення такого рішення чи змісту документа. Таким чином, суд у разі незрозумілого для сторін викладу рішення може роз'яснити його зміст. Натомість визначати порядок та умови здійснення виконавчого провадження суд не вправі.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 п.1, п.4, п.6 ст.63, ст.ст. 86, 89 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про роз'яснення рішення суду №б/н від 11.02.2016 повернути заявникові без розгляду.

Додаток: заява № б/ н від 11.02.2016 р.з додатками на 10 аркушах та поштовий конверт.

Суд О.В. Драгнєвіч