ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2016 р.Справа № 922/5579/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО", м. Київ
до Товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків , КП "Комплекс з вивозу побутових відходів , м. Харків 3-я особа - ОСОБА_2 м.Харків
про стягнення коштів
за участю сторін:

позивача (ПАТ "Страхова компанія "ВУСО") - не з*явився

перший відповідач (ТДВ"МКС") - ОСОБА_3

другий відповідач (КП "Комплекс з вивозу побутових відходів) - ОСОБА_4

третя особа ( ОСОБА_2Г) - не з*явилась

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО", м. Київ (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків (1-й відповідач) та Комунального підприємства "Комплекс з вивозу побутових відходів", м. Харків (2-й відповідач) в якому просить суд стягнути з 1-го відповідача матеріальну шкоду в розмірі 2252,72грн.; стягнути з 2-го відповідача матеріальну шкоду в розмірі 1000,00 грн. (франшиза), третя особа - ОСОБА_2 м.Харків, також позивач просить суд витрати по оплаті судового збору покласти на відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилаючись на те, що ПАТ "Страхова компанія "ВУСО", м. Київ на виконання вимог статті 27 Закону України Про страхування та статті 993 Цивільного кодексу України, здійснила виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_5 в розмірі 3252,72грн. та набула права вимоги на підставі вищезазначених правових норм до особи, відповідальної за завдані збитки - ОСОБА_2Г, як до особи, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, як власника транспортного засобу "МАЗ", державний, номерний знак НОМЕР_1 у ТДВ "МСК" за Полісом № АВ/355039, страховиком за вказаним Полісом є КП "Комплекс з вивозу побутових відходів".

Перший відповідач проти заявлених вимог заперечує та просить суд застосувати строк позовної давності до даних правовідносин, оскільки ДТП за участю автомобіля МАЗ 533702 д.н.з. АХ 2966СМ сталося 20.06.2012 року, у відповідності до ст. 1188 ЦК України, шкода , завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

Положеннями КУпАП правопорушення встановлюється, лише місцеві суди уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення за ст. 124 КУпАП і відповідно встановлювати належним чином вину особу у скоєні ДТП. Позивачем такої постанови до справи надано не було ( а.с.97-98).

Другий відповідач надав до суду відзив на позов з посиланням на ті обставини, що у справі відсутня постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, отже відсутні правові підстави вважати працівника КП" Комплекс з вивозу побутових відходів " ОСОБА_2 винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, таким чином, на даний момент страховий випадок не настав, тому що не доведена вина особи, чия відповідальність була застрахована ТДВ"МСК" . Крім того, другий відповідач, звертає уваги на ті обставини, що ДТП мала місце 20.06.2012 року, до господарського суду позивач звернувся 05.10.2015 року Тобто з порушенням строку позовної давності. ( а.с.135-138).

Статтею 22 Закону України "Про обов'язкове страхування" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Ці положення кореспондуються, як вже було зазначено, з приписами статті 993 Цивільного кодексу України.

Двічі за клопотанням позивача судом призначалася судова експертиза проведення якої було доручено експертам Державного науково - дослідного експертно - криміналістичного центру при МВС України, для надання висновку по наступним питанням:

- Чи мали технічну можливість водії автомобілів марки ГАЗ - 2705, д.н. 15229ХА та марки Hyundai, д.н. НОМЕР_2 уникнути зіткнення з автомобілем МАЗ-533702 д.н.. АХ2966СМ (під керуванням водія ОСОБА_2Г.) ?

- Чи містяться в діях водія автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_2Г невідповідності вимогам ПДР України ?

- Чи містяться в діях водія автомобіля ГАЗ - 2705, д.н. 15229ХА, ОСОБА_6 невідповідності вимогам ПДР України ?

- Чи містяться в діях водія автомобіля НОМЕР_4, ОСОБА_1 невідповідності вимогам ПДР України ?

- Чи знаходяться дії водія ОСОБА_2 в причинно - наслідковому звязку з настанням даної пригоди?

Вдруге 04.02.2016 року до суду від Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення даної експертизи ( а.с.177-180).

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" та ОСОБА_5 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за № 68415-20-02 від 24.10.2007 року ( а.с.21-23), за умовами якого позивач взяв на себе зобов'язання відшкодувати збитки, які може зазнати відповідач у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу ВАЗ-21043 д.н.з. Э9400ХА (а.с. 52- 55). автомобіля Hyundai Matrіх, державний реєстраційний номер АХ 0874ВЕ.

20.06.2012 року в м. Харкові по вул.Польова,98 сталася дорожньо -транспортна пригода, за участю автомобіля Hyundai Matrіх, державний реєстраційний номер АХ 0874ВЕ під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля під керуванням водія ОСОБА_2 ( третя особа).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ "СК "ВУСО" автомобіль. Згідно умов договору страхування одним із страхових випадків, визначається подія , уразі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю страхувальника ( п. 4.1.1 договору). Розмір страхового відшкодування визначається страховиком виходячи від суми заподіяного в результаті настання страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми. Підставою для визначення розміру збитків є рахунок станції технічного обслуговування, яку рекомендував позивач. ( п.5.2 договору). Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобілю склала 4344,55 грн.

В договорі страхування передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту внесення на користь страховика страхового платежу (його першої частини) у розмірі і в термін, обумовлені договором, та діє по 23.10.2014 р.

З матеріалів справи вбачається, що 20.06.2012 р. близько 9,30 год. у м. Харкові по вул. Польовій сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля НОМЕР_5 . , під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_8

30.03.2015 року ПАТ "Страхова компанія "ВУСО" звернулась з позовом до ОСОБА_2Г та ТОВ " МСК" про відшкодування майнової шкоди внаслідок ДТП.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.07.2015 року провадження по справі за позовом ОСОБА_9" до ТДВ"МСК" про відшкодування шкоди закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 295 ЦПК України.

Щодо вимоги ПАТ СК "ВУСО" до ОСОБА_2 про відшкодування суми фактичних витрат по виплаті франшизи в сумі 1000 грн. рішенням Київського районного суду м. Харкова у справі за № 640/12138/15-ц було відмовлено, з посиланням на ті обставини, що до суду надана постанова про відмову в порушенні кримінальної справи старшого слідчого по ОВД відділу розслідувань ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області від 23.10.2012 року, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу злочину передбаченого ст. 286 ч.1 КК України. ( а.с.31).

Позивач на виконання умов договору страхування перерахував потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 3252,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10204 від 17.08.2012 р. на суму 3252,72 грн. (а.с. 59).

Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 3252,72 грн., наполягаючи на тому, що сплативши страхове відшкодування постраждалому у дорожньо-транспортній пригоді (ОСОБА_5.) в розмірі 3252,72 грн., він (страховик) отримав право регресної вимоги до відповідача (страхувальника) у розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Господарський суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 3252,72 грн. є безпідставними та необґрунтованими, у зв'язку з чим відмовляє в задоволенні позову.

Так, відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закону) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У підпункті 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

У розділі 4 договору страхування передбачено, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій ТЗ, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого ТЗ та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій ТЗ з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

В розділі 4 договору страхування, сторони узгодили перелік випадків, у разі настання яких позивач (страховик) після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до відповідача (страхувальника).

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У відповідності до ст. 1188 ЦК України, шкода , завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Положення ч. 1 ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разi завдання шкоди внаслiдок взаємодiї джерел пiдвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про вiдповiдальнiсть саме власника (володiльця) джерела пiдвищеної небезпеки ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України ).

В такому випадку обовязок по вiдшкодуванню шкоди покладається на того власника (володiльця) джерела пiдвищеної небезпеки, з вини водiя якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водiя.

Отже, аналiз зазначених норм права дає пiдстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслiдок дорожньо-транспортної пригоди з вини водiя, який на вiдповiднiй правовiй пiдставi керував автомобiлем, що належить роботодавцю, вiдшкодовується власником цього джерела пiдвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водiєм.

Відповідно до частини другої статті 4-3 ГПК України та статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У разі неможливості самостійно подати необхідні для розгляду справи докази сторона, прокурор, третя особа вправі звернутися до господарського суду, з клопотанням про витребування доказів; при цьому обгрунтування такої неможливості покладається на особу, що заявляє відповідне клопотання.

Отже, саме на позивача відповідно до положень процесуального закону покладено обов'язок довести законність та обгрунтованість заявлених вимог та обставин, якими він обгрунтовує ці вимоги. Суд зазначає , що відносно ОСОБА_2Г була прийнята постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 23.10.2012 року , оскільки в його діях не міститься ознаків злочину.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1,2,33,44,82-85 ГПК України , суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Повне рішення складено 23.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_10