УХВАЛА

09.02.2016Справа № 910/19529/14

За скаргоюФізичної особи - підприємця ОСОБА_1
На дії та постанову Відділу Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві
За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
До Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
Простягнення 25 191,63 грн.
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від скаржника:ОСОБА_1, ФОП, витяг з ЄДРПОУ від 09.04.2014 р.
Від боржника:не з'явився
Від органу ДВС:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2014 у справі № 910/19529/14 з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 було стягнуто 7 500,00 грн. заборгованості з орендної плати за період з 04.01.2014 по 19.08.2014 за договором оренди частини нежитлового приміщення від 03.01.2013 № 2, 55,40 грн. 3 % річних і 718,83 грн. інфляційної складової боргу за час прострочення, 67,40 грн. пені, 15 000,00 грн. неустойки за неповернення приміщення в установлений договором строк, 1 827,00 грн. судового збору та 2 000,00 грн. витрат з оплати послуг адвоката.

10.12.2014 видано наказ з примусового виконання рішення від 25.11.2014.

У січні 2016 стягувач за наказом - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (позивач у справі) подав до суду скаргу на дії та постанову Відділу Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві та клопотав перед судом про поновлення строку для оскарження постанови з огляду на повернення судом раніше поданої.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2016 скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 09.02.2016.

У судове засідання, призначене для розгляду скарги з'явився ОСОБА_1 особисто.

Відповідач у справі (боржник за наказом) та Відділ Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві уповноважених представників в судове засідання не направили, про причини їх неявки суд не повідомили.

Оскільки неявка учасників процесу у судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути по суті подану скаргу.

Скаржника підтримав вимоги скарги, згідно з якорю просив суд визнати постанову про повернення виконавчого документу від 16.12.2015 ВП № 45987247 незаконною та зобов'язати Відділ Державної виконавчої служби Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві скасувати таку постанову і відновити виконавче провадження.

Мотиви подання такої скарги обґрунтовані порушенням державним виконавцем законодавчих приписів щодо об'єднання виконавчих проваджень, а також виявленням у боржника в іншому виконавчому провадженні майна, за рахунок якого можливе задоволення вимог стягувача (автомобіль).

Заслухавши пояснення присутнього у засіданні стягувача за наказом, вивчивши подані документи та дослідивши наявні докази, оглянувши оригінали документів, копії яких містяться в матеріалах справи, суд встановив, що 12.01.2015 Відділом Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 45987247 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.12.2014 у справі № 910/19529/14 та встановлено боржнику - ОСОБА_2 строк для добродійного виконання рішення до 19.01.2015.

27.04.2015 органом виконання судових рішень винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а 17.06.2015 - постанову про приєднання виконавчого провадження № 45987247 до зведеного виконавчого провадження № 47885903, яке веде Відділ Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві.

16.12.2015 Відділом Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 47 та ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження". В указаній постанові державним виконавцем зазначено наступне: "В процесі проведення виконавчих дій встановлено: згідно відповіді ДПС України про номери рахунків інформація до ДПС від відповідних фінансових установ не надходила. Згідно відповіді ДПС України про джерела отримання доходів, боржник працює в ФОП ОСОБА_3, оскільки на адресу Відділу не надійшло відповіді на постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, державним виконавцем було здійснено вихід за місцем знаходження підприємства. Згідно акту державного виконавця підприємства не розшукано. Згідно відповіді УДАІ м. Києва за боржником транспортних засобів не зареєстровано. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості на боржника відсутні".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Також, 16.12.2015 Відділом Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про виведення виконавчого провадження № 45987247 із зведеного виконавчого провадження № 47885903, яке веде цей же Відділ з причин повернення без виконання виконавчого документу.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконанні у Відділу Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві також перебувало виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 16.05.2014 № 910/3269/14 було відкрите за № 43712095 згідно з постановою від 16.06.2014, стягувачем в якому вказано ФОП ОСОБА_1, боржником - ФОП ОСОБА_2.

Частиною 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Судом встановлено, що виконавче провадження № 45987247 з примусового виконання наказу від 10.12.2014 у справі № 910/19529/14 не було об'єднане з виконавчим провадженням № 43712095, незважаючи на наявність достатніх передумов для об'єднання (один той самий орган виконання, один той самий боржник).

Крім того, судом встановлено, що у відповідача (боржника) наявне майно, за рахунок якого можливе виконання рішення суду, а саме: автомобіль Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1, реєстрація якого за боржником вбачається з даних, отриманих від органів Державної автомобільної інспекції (довідка в матеріалах справи).

У ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

На думку суду, постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві від 16.12.2015 у виконавчому провадженні ВП № 45987247 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.12.2014 у справі № 910/19529/14 є такою, що не відповідає чинному законодавству, адже в ній встановлено відсутність у боржника майна за фактичної його наявності, що свідчить про порушення обов'язку своєчасного вчинення виконавчих дій в повному обсязі, а також про порушення права стягувача на належне виконання рішення суду і його майнових інтересів на отримання присудженого до стягнення.

Згідно з ч. 1 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

У ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

У постанові Пленуму Вищого Господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 № 9 вказується, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє (п. 9.13).

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Зважаючи на все вищевикладене, суд вважає доводи скаржника обґрунтованими і правомірними, а подану скаргу такою, що підлягає задоволенню у передбачений законодавством спосіб шляхом визнання недійної постанови про повернення виконавчого документу стягнувачеві та зобов'язання відновити виконавче провадження.

Керуючись Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст. 32, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати недійсною постанову Відділу Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 16.12.2015 ВП № 45987247 про повернення виконавчого документа стягувачеві з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.12.2014 у справі № 910/19529/14.

3. Зобов'язати Відділ Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження ВП № 45987247 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.12.2014 у справі № 910/19529/14.

Суддя О.В. Мандриченко