ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2016 р. Справа № 917/2362/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Тихий П.В.

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №10-75/3137 від 18 березня 2015 року;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №198 П/1-42) на рішення господарського суду Полтавської області від 24 грудня 2015 року у справі № 917/2362/15,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул.Старий Поділ, 5, м.Полтава, 36022 в особі Карлівської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Радевича, 16, м.Карлівка, Полтавська, 39500;

до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", вул.Паризької Комуни, 40-а, м.Полтава, 36020;

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 24 грудня 2015 року у справі № 917/2362/15 (суддя Гетя Н.Г.) позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (вул.Паризької Комуни, 40-а, м. Полтава, 36020, 1) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул.Старий Поділ, 5, м.Полтава, 36022, код ЄДРПОУ 0013819) в особі Карлівської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Радевича, 16, м.Карлівка, Полтавська, 39500) - пеню за несвоєчасну оплату за активну електричну енергію у сумі 27590,74 грн, пеню за несвоєчасну оплату за реактивну електричну енергію у сумі 64,07 грн, 163,18 грн. інфляційних втрат за весь час прострочення оплати за реактивну електричну енергію, інфляційні нарахування за весь час прострочення оплати за активну електричну енергію на суму 53388,78 грн, 1658,01 грн. 3% річних від простроченої суми оплати за активну електричну енергію та 1243,18 грн. судового збору.

Відповідач з вказаним рішенням суду в частині стягнення нарахувань за січень 2015 року не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його в даній частині скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

01 лютого 2016 року від Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№1189), в якому останній просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

У судове засідання, яке відбулось 17 лютого 2016 року, зявився позивач. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. При цьому, від останнього 15 лютого 2016 року надійшло клопотання з проханням здійснювати розгляд справи без участі представника Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (вх.№1764).

Дослідивши матеріали справи колегія суддів встановила наступні обставини справи.

04 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Полтаваобленерго" в особі Карлівської філії та Комунальним підприємством Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" укладено договір про постачання електричної енергії № 167 .

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобовязання в частині своєчасних розрахунків за отриману електричну енергію позивача просить суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну оплату за активну електричної енергії у сумі 27590,74 грн, пеню за несвоєчасну оплату за реактивну електричної енергії у сумі 64,07 грн, інфляційні нарахування за весь час прострочення оплати за активну електричну енергію на суму 53576,99 грн, 163,18 грн. інфляційних втрат за весь час прострочення оплати за реактивну електричну енергію, 1658,01 грн. 3% річних від простроченої суми оплати за активну електричну енергію.

Судом першої інстанції позовні вимоги було задоволено частково, відмовлено в задоволенні позову лише в частині стягнення 188,21 грн. інфляційних втрат за зобов'язаннями за лютий 2014 р.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення нарахувань за січень 2015 року, відповідач наголошує на своєчасному розрахунку за отриману електричну енергію за січень 2015 року, оскільки кошти в сумі 170122, 26 грн. були сплачені за платіжним дорученням №8797 від 10 лютого 2015 року та не були перераховані на рахунок позивача виключно з вини банку.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі нормам законодавства зважаючи на наступне.

З матеріалів справи слідує, що 04 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Полтаваобленерго" в особі Карлівської філії та Комунальним підприємством Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" укладено договір про постачання електричної енергії № 167.

Пунктом 9.4. Договору визначено, що Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2008 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із Сторін в порядку, визначеному законодавством України.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України), в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 квітня 2011 року з метою приведення діяльності товариства у відповідність до вимог Закону України "Про акціонерні товариства", на підставі рішення Загальних зборів акціонерів, змінено назву товариства із Відкритого акціонерного товаристві "Полтаваобленерго" на Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" на Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго". ПАТ "Полтаваобленерго" по всьому майну, правам та обов'язкам є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (п. п. 1.1., 1.3. Статут) Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго").

Відповідно до Розділу 1 "Предмет Договору", пунктів 2.3.3., 2.3.4. договору про постачання електричної енергії від 04 березня 2008 року, Позивач для забезпечення потреб електроустановок продає електричну енергію Відповідачу, а Відповідач оплачує вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно умовами Договору та додатків до нього.

Порядок та строки виконання зобов'язань по Договору, визначені додатком №2 "Порядок розрахунків", додатком № 3 "Графік зняття показів засобів обліку електричні енергії та перелік об'єктів і точок комерційного обліку", додатком № 4 "Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії", додатком №5 "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії". Пунктом 1 додатку №2 "Порядок розрахунків" до Договору визначено: "Розрахунковим вважається період з 8:00 годин 21 числа попереднього місяця до 8:00 годин такого ж числа поточного місяця Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовим коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електричної енергії. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електроенергії, регульованим тарифом.". Пунктом 2 додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору визначено порядок оплати коштів за фактично спожиту електричну енергію: "Відповідно до визначеної згідно пункту 3 цього додатку величини коштів за фактично спожиту електричну енергію Постачальник електричної енергії виписує Споживачу рахунок на оплату електричної енергії, який має бути оплачений протягом 5 операційних (10 для споживачів, які здійснюють розрахунки через структурний підрозділ, який розташований в іншому місці) днів від дня виписки рахунка.".

Згідно пункту 4.2.1. Договору, за внесення платежів, передбачених пунктом 2.3.3 -2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком (п. п. 2, 13 Додатку № 2 "Порядок розрахунків"), Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування та встановлений індекс інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми. Сума пені, компенсаційні нарахування встановленого індексу інфляції та три проценти річних зазначаються у розрахунковому документі окремими рядками. Крім того, порядок та розмір нарахування штрафних санкцій обумовлений п. п. 9, 10 Додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Закон України "Про електроенергетику" визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Пунктом 1.1. Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02 серпня 1996 року за № 417/1442 (далі -ПКЕЕ, Правила), передбачено, що ці правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами. При цьому, дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

Пунктом 5.1. ПКЕЕ визначено, що договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Положеннями ч. 1 ст. 275 ГК України передбачено, що за договором енергопостачання, до яких відноситься спірний Договір, підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Як зазначає позивач, у лютому 2014 року, згідно відомості про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії знятих на 8:00 год. 21 лютого 2014 року, Комунальним підприємством Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" було спожито активної електричної енергії 112133 кВт. год. Розрахунок спожитої активної електричної енергії проведено у відповідності до Додатку № 2 "Порядок розрахунків" та Додатку № З "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії та перелік об'єктів і точок комерційного обліку" до Договору. Споживачу виданий рахунок за активну електроенергію № А167 від 21 лютого 2014 року на суму 138919,31 грн., деталізація розрахунку спожитої згідно договору № 167 від 04 березня 2008 року активної електроенергії до рахунку А167 від 21 лютого 2014 року та акт про обсяги спожитої (переданої) споживачу (субспоживачу) електричної енергії від 21 лютого 2014 року. Згідно п. 2 Додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору, Споживач зобов'язаний оплатити отриманий рахунок протягом 10-ти операційних днів від дня виписки рахунку. Натомість Споживач прострочив виконання зобов'язання на 7 днів та сплатив даний рахунок 14 березня 2014 року (платіжне доручення № 446 від 14 березня 2014 року: одержано банком 14 березня 2014 року, призначення платежу - оплата за активну е/е за лютий 2014 р. зг. pax. № А167 від 21 лютого 2014 року зг. дог. № 167 від 04 березня 2008 р. у т.ч. ПДВ 20% - 23153,22 грн.).

Матеріалами справи підтверджено та відповідачем не заперечується, що позивач свої зобов'язання за договором №167 від 04 березня 2008 року за період лютий 2014 р., січень 2015 р. та липень 2015 р. виконано належним чином. Відповідач оплату виставлених рахунків провів поза межами строку встановленого договором, тому у відповідача виникло право на нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Частиною 1 статті 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

З огляду на ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення пені за несвоєчасну оплату за активну електричну енергію у сумі 27590,74 грн, пені за несвоєчасну оплату за реактивну електричну енергію у сумі 64,07 грн, 163,18 грн. інфляційних втрат за весь час прострочення оплати за реактивну електричну енергію, інфляційні нарахування за весь час прострочення оплати за активну електричну енергію на суму 53388,78 грн та 1658,01 грн. 3% річних від простроченої суми оплати за активну електричну енергію підлягають задоволенню. В частині стягнення 188,21 грн. інфляційних втрат за зобов'язаннями за лютий 2014 р. місцевий господарський суд правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог, оскільки строк прострочення складає менше місяця.

Посилання відповідача на незаконність стягнення судом нарахувань за прострочення оплати за січень 2015 року колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач обґрунтовує несвоєчасний розрахунок за отриману електричну енергію неправомірними діями банківської установи ПАТ "Банк фінанси та кредит". Відповідач вказує, що неналежне виконання зобовязання по договору на розрахуново-касове обслуговування, яке полягало у порушенні банком строків перерахування грошових коштів позивачеві за дорученням Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", призвело до порушення останнім своєчасних термінів оплати за договором про постачання електричної енергії.

Посилаючись на вказану обставину а також п. 22.4 ст.22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", відповідач зазначає про належне виконання зобовязання з боку останнього як передумови відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки ініціювання переказу є завершеним для платника з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Загальний порядок завершення переказу встановлений ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", згідно абз. 1 п. 30.1 якої переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Крім того в п. 1 Додатку 2 до договору сторонами було визначено, що за дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електроенергії, за регульованим тарифом

Таким чином, з огляду на законодавчі приписи та умови договору, зобовязання відповідача в частині розрахунків за отриману електричну енергію є виконаним виключно з моменту зарахування суми переказу на рахунок позивача.

Посилання відповідача на п. 22.4 ст.22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", як на підставу виконання зобовязання є неправомірними, оскільки стороною безпідставно ототожнено поняття завершення ініціювання переказу з завершенням переказу.

Згідно до приписів п. 22.4 ст.22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника;

У розумінні Закону "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" переказ грошей - це рух певної суми грошей з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі.

Ініціатором переказу вважається особа, яка на законних підставах ініціює переказ грошей шляхом формування та подання відповідного документа на переказ або використання спеціального платіжного засобу.

Відтак, ініціювання грошового переказу являє собою низку активних дій платника визначених банківським законодавством, спрямованих на зарахування відповідної грошової суми на рахунок отримувача або її видачі в готівковій формі. Тобто, по суті, ініціювання переказу є лише першочерговою ланкою у процесі перерахування грошових коштів, і його завершення для платника (з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника), не свідчить про завершення відповідного переказу.

Виходячи з того, що відповідачем не було надано суду доказів зарахування оплати за січень 2015 року на рахунок позивача згідно платіжного доручення №8797 від 10 лютого 2015 року, місцевий господарський суд дійшов до правомірного висновку про невиконання відповідачем зобовязання в частині розрахунків за отриману в січні 2015 року електричну енергію.

Посилання відповідача на арешт коштів не є підставою звільнення відповідача від своєчасного виконання зобовязання відповідно до вимог статті 617 ЦК України.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у звязку з чим апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Полтавської області від 24 грудня 2015 року у справі № 917/2362/15 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 44, 49, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 24 грудня 2015 року у справі № 917/2362/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2016 року.

Головуючий суддя В.В.Россолов

Суддя Р.А.Гетьман

Суддя П.В.Тихий