Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "15" лютого 2016 р. Справа № 906/1779/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 4835-К-Н-О від 03.12.2015;

від відповідача: не прибув;

від третьої особи: не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (м. Дніпропетровськ)

до приватного сільськогосподарського підприємства "Ліно" (с. Кодня, Житомирський район, Житомирська обл.)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 (Житомирська обл., Житомирський район, с. Тетерівка)

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Позивач подав до суду позов до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки за нотаріально посвідченим договором іпотеки від 20.01.2011, а саме просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МІ-03-11 від 20.01.2011 в розмірі 2429692,85 грн (813124,99 грн - заборгованість за кредитом, 26865,64 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1473050,18 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1000,00 грн - штраф (фіксована частина), 115652,04 грн - штраф (процентна складова)) звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: комплекс, загальною площею 3456,5 кв.м, який розташований за адресою: Житомирська обл., Житомирський р-н, с. Сінгури, вул. Житомирська, буд. 1, що належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 09.02.2006, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки позивачем з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу, в т.ч. нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, зазначеному в договорі іпотеки, а саме - 1244340,00 грн, будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення позивачем всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

15.02.2016 позивачем до суду було подано заяву з додатками, відповідно до якої останній зменшує розмір заявлених позовних вимог до 1383536,70 грн, з яких: 813124,99 грн - заборгованість за кредитом, 26865,64 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом та 543546,07 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, та просить задовольнити п. 1 прохальної частини позовної заяви в наступній редакції: В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МІ-03-11 від 20.01.2011 (з договором про внесення змін № 1 від 13.05.2014 та договором про внесення змін № 2 від 06.06.2014) в розмірі 1383536,70 грн (813124,99 грн заборгованість за кредитом; 26865,64 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 543546,07 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором): звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: комплекс, загальною площею 3456,5 кв.м, який розташований за адресою: Житомирська обл., Житомирський р-н, с. Сінгури, вул. Житомирська, буд. 1, що належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 09.02.2006, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки позивачем з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення позивачем всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з початковою ціною продажу предмета іпотеки на підставі проведеної оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 15.02.2016.

Як вбачається з вище вказаної заяви позивача від 15.02.2016, останній уточнює позовні вимоги шляхом викладення п. 1 прохальної частини позовної заяви в новій редакції та відмовляється від стягнення суми 1000,00 грн штрафу (фіксована частина) та 115652,04 грн штрафу (процентна складова), зменшує суму пені до 543546,07 грн, внаслідок чого загальна сума заборгованості відповідача склає 1383536,70 грн (813124,99 + 26865,64 + 543546,07).

Приписами ч. 4 ст. 22 ГПК України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 ГПК України, про прийняття відмови позивача від позову господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Розглядаючи вимогу позивача про зменшення суми пені до 543546,07 грн, суд зазначає, що під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціни позову.

Господарський суд не приймає зменшення позовних вимог, якщо ці дії суперечать чинному законодавству або порушують чиї-небуть права та законні інтереси.

Розглянувши заяву позивача від 15.02.2016, суд розцінює її як заяву про зменшення позовних вимог та одночасно відмову від позову (в частині штрафів), і приймає її до розгляду разом з первісно заявленими позовними вимогами.

Згідно з ч. 3 ст. 55 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

З огляду на викладене, спір вирішується виходячи з нової суми позову у розмірі 1383536,70 грн.

У частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості в розмірі 1000,00 грн штрафу (фіксована частина) та 115652,04 грн штрафу (процентна складова) провадження у справі припинити на підставі п.4 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відмовою позивача від позову в цій частині.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином.

До початку розгляду справи на адресу суду повернулися не врученими копії ухвал господарського суду Житомирської області від 28.01.2016, направлені відповідачу та третій особі за всіма відомими суду адресами їх місця знаходження (а. с. 108 - 119).

Згідно з пп. 3.9.1 та 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. України.

За змістом цієї норми, у разі якщо ухвали суду було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що ухвали суду було надіслано відповідачу та третій особі за належними адресами, однак повернуто підприємством зв'язку з відмітками: "за закінченням терміну зберігання" та "адресат не проживає", зважаючи, що явка представників відповідача та третьої особи в судове засідання обов'язковою не визнавалася, клопотань про відкладення розгляду справи та повідомлень суду щодо поважності причин відсутності представників до суду не надходило, при цьому надання письмового відзиву відповідно до вимог ст. 59 ГПК України є правом відповідача, а не його обов'язком, господарський суд вважає, що неявка відповідача, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

20.01.2011 між ПАТ КБ "Приватбанк" (позивач/іпотекодержатель/банк) та приватним сільськогосподарським підприємвом "Ліно" (відповідач/іпотекодавець) було укладено договір іпотеки (далі - договір іпотеки, а. с. 21 - 24), предметом якого є нерухоме майно - комплекс, загальною площею 3456,5 кв.м, а саме: прохідна, вагова літ "В", площею 36,3 кв.м, зерносклад літ. "Г", площею 1228,0 кв.м, цех ОКЦ-50, склад літ. "Д-Д3", площею 1836,3 кв.м, адмінбудинок літ. "Д-4", площею 355,9 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Сінгури Житомирського району Житомирської області, вул. Житомирська, № 1, та належить ПСП "Ліно" на підставі договору купівлі-продажу приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу ОСОБА_3 09.02.2006 за №507, який зареєстровано в Єдиному реєстрі правочинів 09.02.2006 за № 1141947 та в Житомирському обласному державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації 14.02.2006 за №8409228. Вартість вказаного приміщення становить 601777,00 грн (п. 7 договору іпотеки).

Згідно з п. 1.3 договору іпотеки, заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 1219920,00 грн.

Вартість предмету іпотеки складає 1244340,00 грн (п. 12 договору іпотеки).

Договір іпотеки посвідчений нотаріально 20.01.2011, зареєстровано в реєстрі за №9.

З матеріалів справи вбачається, що обтяження майна, переданого в іпотеку на підставі договору іпотеки, зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, підтвердженням чого є Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 19.01.2016 №51794866 (а. с. 64 - 67).

Договір іпотеки, укладений в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 (позивачальник/третя особа) перед банком в повному обсязі за кредитним договором №МІ-03-11 від 20.01.2011 (далі - кредитний договір, а. с. 134 - 137), з урахуванням змін до нього (а. с. 138, 139), на загальну суму зобов'язань у розмірі 869588,89 грн, з яких: 810636,31 грн реструктуризація заборгованості, 17420,76 грн страхових платежів та 41531,82 грн судових витрат, що включають в себе повернення кредиту, сплату відсотків за користування кредитом, в тому числі прострочених, сплату комісії, штрафних санкцій та інші витрати.

В Додатку № 1 (Графік зменшення поточного ліміту) до кредитного договору встановлено кінцевий термін погашення кредиту - 17.01.2014.

Відповідно до умов зміненого кредитного договору, у разі порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених у Графіку зменшення поточного ліміту, понад 30 днів датою погашення заборгованості є 31-й день. Вся заборгованість по кредиту, починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту (32-й день), рахується простроченою.

Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено параграфом про кредит і не випливає із суті кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що банк виконав свої зобов'язання перед позичальником шляхом надання йому грошових коштів у розмірі та на умовах, передбачених кредитним договором №МІ-03-11 від 20.01.2011 на суму 1630034,00 грн, однак позичальник своєчасно кредитні кошти не повернув.

Договором про внесення змін № 2 до кредитного договору від 06.06.2014 було реструктуризовано заборгованість позичальника, зменшено ліміт кредитного договору на суму 869588,89 грн.

Договором про внесення змін до договору іпотеки від 06.06.2014 (а. с. 23 зі звороту) та додатком № 1 до кредитного договору від 06.06.2014 (а. с. 143) було змінено термін повернення кредиту до 25.02.2021.

Сума використаних позичальником грошових коштів з простроченням в оплаті була зафіксована сторонами в п. А. 2 договору про внесення змін № 2 до кредитного договору у розмірі 810636,31 грн по тілу кредиту, а також 17420,76 грн страхових платежів, сплата яких передбачена п. п. 2.1.6, 2.2.10 кредитного договору.

Приписами статті 1048 ЦК України унормовано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами 1 та 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

В договорі про внесення змін № 2 до кредитного договору зафіксовано, що за користування кредитом позичальник сплачує відсотки у розмірі 23% річних. Дата сплати процентів зазначена у Графіку зменшення поточного ліміту (додаток № 1 до кредитного договору). У випадку несплати процентів у зазначений термін вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання договору згідно з п. 2.3.3 кредитного договору).

Також в цьому договорі передбачено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов'язань та при реалізації права банку, передбаченого п. А.3 кредитного договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,128 % від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється зі дня, наступного за датою, передбаченої повідомленням. При цьому проценти за користування кредитом не сплачуються.

Оскільки позичальник в порушення умов кредитного договору з додатком № 1 та додатковими угодами № 1 та № 2 до нього свої зобов'язання щодо своєчасного погашення кредитного боргу та процентів за користування кредитом в строк, встановлений графіком погашення кредиту та відсотків, належним чином не виконав, заборгувавши позивачу за кредитним договором 813124,099 грн, з яких: 810636,31 грн по тілу кредиту і 2488,68 грн страхових платежів, та 26865,64 грн заборгованості по процентам за користування кредитом за період 07.06.2014 - 28.07.2014, доказом чого є банківські виписки по рахунку ОСОБА_2 (а. с. 68, 69, 124 - 132), банк нарахував до стягнення з позичальника 543546,07 грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором за період 27.06.2014 - 15.12.2015.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статі 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Перевіривши проведені банком нарахування пені, господарський суд встановив, що їх суми обґрунтовані та вірні.

Звідси, загальна сума заборгованості позичальника відповідно до кредитного договору становить 1383536,70 грн, з яких: 813124,99 грн загальна сума боргу за кредитом, 26865,64 грн загальна сума боргу за процентами та 543546,07 грн загальна сума пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором.

Приписами ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 1.1 договору іпотеки сторони передбачили, що іпотекодержатель має право у разі невиконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань, забезпечених іпотекою, та (або) невиконання іпотекодавцем зобов'язань за цим договором, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами ОСОБА_2 та іпотекодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

За ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно з ч. 5 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Вищевказані положення Закону України "Про іпотеку" не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

23.04.2015 банк направив на адресу позичальника вимогу від 21.04.2015 вих. № 30.1.0.0/2-40605ZRXBS004 (копію - іпотекодавцю) про усунення порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою згідно з іпотечним договором від 20.01.2011, яка була залишена без відповіді та задоволення (а. с. 28 - 30).

Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, та початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Враховуючи вищевикладене, положення пунктів 12, 24 та 29 договору іпотеки щодо встановлення права іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки у порядку ст. 38 Закону України "Про іпотеку" та початкової ціни предмету іпотеки, а також правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 № 6-1120цс15 та від 23.12.2015 № 6-1205цс15, господарський суд прийшов до висновку, що позивач набув право звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог за кредитним договором з вартості переданого в іпотеку майна шляхом продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем від свого імені з початковою ціною продажу предмета іпотеки з урахуванням погодженої сторонами в договорі іпотеки - 1244340,00 грн, однак на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час здійснення продажу майна.

За змістом статті 33 ГПК України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Слід зазначити, що відповідач доказів погашення боргу не надав, доводів позивача не спростував; натомість, позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Положення аналогічного змісту містяться в ст.ст. 525 і 526 ЦК України.

Враховуючи викладене, позовні вимоги заявлені відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та є такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом звернення стягнення на заставлене майно відповідача, а саме: комплекс, загальною площею 3456,5 кв.м, а саме: прохідна, вагова літ "В", площею 36,3 кв.м, зерносклад літ. "Г", площею 1228,0 кв.м, цех ОКЦ-50, склад літ. "Д-Д3", площею 1836,3 кв.м, адмінбудинок літ. "Д-4", площею 355,9 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Сінгури Житомирського району Житомирської області, вул. Житомирська, № 1, в рахунок погашення боргу за кредитним договором № МІ-03-11 від 20.01.2011 в розмірі 1383536,70 грн, з яких: 813124,99 грн загальна сума боргу за кредитом, 26865,64 грн загальна сума боргу за процентами та 543546,07 грн загальна сума пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 49, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МІ-03-11 від 20.01.2011 (з договором про внесення змін № 1 від 13.05.2014 та договором про внесення змін № 2 від 06.06.2014) в розмірі 1383536,70 грн (813124,99 грн заборгованість за кредитом; 26865,64 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 543546,07 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором): звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: комплекс, загальною площею 3456,5 кв.м, який розташований за адресою: Житомирська обл., Житомирський р-н, с. Сінгури, вул. Житомирська, буд. 1, що належить приватному сільськогосподарському підприємству "Ліно" (12452, Житомирська обл., Житомирський район, с. Кодня, ) на підставі договору купівлі-продажу від 09.02.2006, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "Приватбанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з початковою ціною продажу предмета іпотеки у розмірі 1244340,00 грн, однак на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час здійснення продажу майна.

3. У частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості в розмірі 1000,00 грн штрафу (фіксована частина) та 115652,04 грн штрафу (процентна складова) провадження у справі припинити.

4. Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства "Ліно" (12452, Житомирська обл., Житомирський район, с. Кодня, ) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) 20753,05 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 19.02.2016

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу - рек. з повід.

4 - третій особі за адресою Житомир, АДРЕСА_1 - рек. з повід