КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р. Справа№ 910/20914/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від позивача - Дем`янов В.А.

від відповідача - Демченко В.В., Калиновська І.Г.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Приватного підприємства "Полтава-Консалтинг"

до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України

про визнання дій неправомірними та стягнення збитків, -

ВСТАНОВИВ:

ПП "Полтава-Консалтинг" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про визнання дій неправомірними та стягнення збитків.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 позовні вимоги задоволені повністю.

Не погоджуючись із прийняти рішенням відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 та припинити провадження у справі, оскільки спір не підлягає вирішенню у господарських судах України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи, апеляційну скаргу було передано дл розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя -Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Шевченко Е.О. від 29.10.2015 у зв`язку з перебуванням судді Андрієнка В.В. у відпустці, для розгляду скарги сформовано колегію у складі: головуючий суддя -Шапран В.В., судді: Чорногуз М.Г. Буравльов С.І.

Ухвалою суду від 29.10.2015 апеляційну скаргу було повернуто апелянту на підставі п.3 ч.1 ст. 97 ГПК України

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Шевченко Е.О. від 25.11.2015 повторно подану апеляційну скаргу було передано для розгляду судді-доповідача Шапрану В.В.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Шевченко Е.О. від 27.11.2015 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя -Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2015 відновлено строк на подання апеляційної скарги Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 17.12.2015, в складі колегій суддів: Шапран В,В., Буравльов С.І., Андрієнко В.В.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Шевченко Е.О. від 17.12.2015 у зв`язку з перебуванням судді Буравльова С.І. у відпустці, для розгляду скарги визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Жук Г.А.

Ухвалою суду від 17.12.2015 апеляційну скаргу було прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Жук Г.А.

В судовому засіданні 17.12.2015 у розгляді справи було оголошено перерву, до 26.01.2016 відповідно до ст. 77 ГПК України.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Шевченко Е.О. від 26.01.2016 у зв`язку з виходом з відпустки судді Буравльова С.І., а також формування постійного складу судової колегії для розгляду скарги визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою суду від 26.01.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів головуючий суддя - Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою суду від 26.01.2016 розгляд апеляційної скарги був відкладений до 23.02.2016 відповідно до ст. 77 ГПК України.

До суду через відділ документального забезпечення надійшов відзив від представника позивача, в якому він зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судове засідання з`явилися представники сторін та наддали усні пояснення стосовно предмету спору.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

08.09.2010 позивачем було отримано свідоцтво про належність палива до альтернативного серії ТП № 13, термін дії якого встановлювався до 08.09.2012, видане Національним агентством України з питань забезпечення ефективності використання енергетичних ресурсів.

28.08.2012 позивач звернувся до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження із заявою № 397/К від 28.08.2012 про видачу свідоцтва про належність палива до альтернативного, оскільки термін дії свідоцтва серії ТП № 13 від 08.09.2010 закінчується 08.09.2012.

До вказаної заяви позивача були додані документи, серед яких, у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05.10.2004 № 1307, експертний висновок ТП № 1 від 17.08.2012, складений Випробувальним центром "ХарЦис", атестат акредитації в Національному агентстві з акредитації України зареєстрований у реєстрі 10.11.2009 за № 2Т728.

Заява, згідно зі штампом Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження, отримана останнім 29.08.2012.

Відтак, кінцевий строк видачі відповідачем позивачу свідоцтва про належність палива до альтернативного настав або письмової обґрунтованої відмови у видачі такого свідоцтва настав 08.09.2012.

Однак, свідоцтво про належність палива до альтернативного серії ТП № 115 було отримано позивачем лише 04.03.2013.

Як зазначає позивач, причиною порушення строків видачі свідоцтва стало необґрунтоване витребування відповідачем додаткових документів для розгляду, не передбачених приписами постанови Кабінету Міністрів України від 05.10.2004 № 1307 "Про порядок видачі свідоцтва про належність палива до альтернативного", зокрема, протокол випробування лабораторії з інформацією щодо визначених основних параметрів і розмірів зразків палива та експертний висновок, складений з урахуванням вимог наказу Держкоменергозбереження України від 10.12.2004 № 183.

Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки вони суперечать вимогам Порядку видачі свідоцтва про належність палива до альтернативного, затвердженого Постановою КМУ від 05.10.2004р. № 1307.

До того ж, як зазначено в позові, внаслідок таких неправомірних дій позивач поніс збитки з огляду на наступне.

В червні 2013 року Карлівською міжрайонною державною податковою інспекцією Полтавської області Державної податкової служби за результатами позапланової виїзної перевірки підприємства позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо повноти та достовірності визначення прибутку, звільненого від оподаткування, було складено акт від 18.06.2013 № 110/22/32886226.

На підставі вказаного акту, було винесено податкове повідомлення-рішення № від 04.07.2013, яким позивачу було визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 113660 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду у справі №816/2163/14, було задоволено адміністративний позов та стягнуто з позивача на користь Державного бюджету України податковий борг у сумі 118 815,04 грн.

Крім того, постановою Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 816/675/15-а задоволено адміністративний позов та стягнуто з позивача податковий борг у сумі 23 725,86 грн.

Позивач, звертаючись із даним позовом до суду, мотивує свої вимоги тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача як суб`єкта владних повноважень, позивачу була завдані значні збитки у вигляді стягнення з нього грошових коштів в дохід Державного бюджету України, а тому просить визнати дії відповідача неправомірними та стягнути з нього збитки в розмірі 142 540,86 грн.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги, встановив факт порушення відповідачем норм чинного законодавства України та визнав його дії неправомірними, що призвели до збитків відповідача у вигляді втрати певної суми коштів.

Проте, колегія суддів не погоджується із такою позицією Господарського суду міста Києва, зважаючи на наступне.

Відповідач, заперечуючи проти заявлених вимог та оскаржуючи постановлене судом першої інстанції рішення, в апеляційні скарзі зазначає про те, що даний позов не підвідомчий господарським судам України, а тому провадження в рамках даної справи має бути припиненим.

Згідно із ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Виходячи з положень п. 1 ст. 3, п. 1 ч.1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, справа за позовом фізичної чи юридичної особи до суб'єкта владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Відповідно до Положення про Державне агентство з енергоефективності та енергозбереження України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 26.11.2014 № 676, Державне агентство з енергоефективності та енергозбереження України - це центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом міністрів України і який реалізує державну політику у сфері ефективного використання паливно-енергетичних ресурсів, енергозбереження, відновлювальних джерел енергії та альтернативних видів палива.

Отже, відповідач по справі є суб`єктом владних повноважень, який в процесі реалізації своїх функцій, зокрема, видає свідоцтва про належність палива до альтернативного.

Зважаючи на те, що на думку позивача, відповідачем були порушені норм чинного законодавства України щодо порядку видачі такого свідоцтва, ним були вчинені протиправні дії, які підлягають визнанню неправомірними.

Підвідомчість справ господарським судам визначено статтею 12 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої Господарським судам підвідомчі справи у спорах, що визначені цією нормою крім тих спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.

Як вбачається із поданої до Господарського суду міста Києва позовної заяви позивачем, однією з вимог є визнання дій відповідача як суб`єкта владних повноважень - незаконними, що говорить проте, що поданий до суду спір носить характер публічно-правового.

Дане спростовує твердження позивача стосовно того, що вказаний спір не є публічно-правовим, оскільки він не оскаржує ні рішення, ні дії, ні бездіяльність відповідача.

Крім того, позивач зазначає, що основною вимогою позову є стягнення збитків, які були ним отримані в результаті незаконних дій відповідача, а отже вказаний спір є суто господарським спором.

В той же час колегія суддів зазначає, що мотивування доводів позивача зводиться до того, що збитки, отримані ним в процесів своєї господарської діяльності є прямим наслідком порушення відповідачем норм чинного законодавства України та вчинення ряду незаконних дій.

Отже, з даного слідує висновок, що без встановлення факту порушення відповідачем норм чинного законодавства України, тобто вчинення незаконних, протиправних дій, не можливо дійти висновку чи дійсно мали місце збитки позивача саме з вини відповідача, та чи підлягають стягненню такі збитки саме з відповідача.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

В той же час, відповідно до ч.2 ст.21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України № 21-204а13 від 18.06.2013.

ПП «Полтава-Консалтинг» звернувся із позовом саме до суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач, з поєднанням в одному позовному провадженні вимог про визнання дій відповідача незаконними та як наслідок відшкодування шкоди шляхом стягнення спричинених збитків.

Відповідно до п. 3.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію статті 1 ГПК.

Враховуючи зазначене, а також те, що судом апеляційної інстанції було встановлено, що позивач в одному позовному проваджені заявив вимоги як про визнання дій суб`єкта владних повноважень незаконними так і відшкодування шкоди, що мала місце внаслідок таких незаконних дій відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що такий спір не підвідомчий господарським судам України, а повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України № 16/5005/17109/2011 від 03.04.2012, № 5004/2388/11 від 19.06.2012, № 6/52 від 06.04.2011.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» перелік підстав припинення провадження у справі, визначений у ст. 80 ГПК України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Приписи статті 80 ГПУ України застосовуються і в судах апеляційної інстанції при розгляді апеляційних скарг.

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими вони пов`язують неможливість судового розгляд справи.

Пунктом 4.2.1 вказаної постанови визначено, що провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на п. 1 ст. 80 ГПК України, якщо справа зі спору не підвідомча господарському суду.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Зважаючи на все зазначене, а також те, що судом апеляційної інстанції було встановлено, що заявлений позивачем спір в рамках даної справи підлягає вирішенню саме в порядку адміністративного судочинства, провадження по даній справі підлягає припиненню, на підстав зазначених норм ГПК України.

Відповідно до п.3 ч.1. ст. 103 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має права скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі.

Враховуючи положення ст. 104 ГПК України, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 у справі № 910/20914/15 підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.4 ст. 49 ГПК України, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони, і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Таким чином,в даному випадку судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 49, 99, 101, п. 3 ст. 103, ч.1 ст. 104, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 по справі № 910/20914/15 - скасувати.

Провадження по справі стосовно позовних вимог Приватного підприємства "Полтава-Консалтинг" до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про визнання дій неправомірними та стягнення збитків - припинити на підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК Ураїни.

Стягнути з Приватного підприємства "Полтава-Консалтинг" (39500, Полтавська обл., Карлівський район, м. Карлівка, вул. Комарова, 4; ) на користь Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України (04112, м. Київ, вул. І. Гонти, 1; 01001, м. Київ, пров. Музейний, 12; ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4475,69 грн.

Видати судовий наказ. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/20914/15/ повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов