КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2016 р. cправа№ 910/16789/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Мокрецький О.В.

відповідача - Незнамова С.М.

розглянувши апеляційну скаргу Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» в особі Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта»

на рішення Господарського суду м. Києва від 08.09.2015 р.

у справі № 910/16789/15 (суддя - Комарова О.С.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі структурного підрозділу Вуглегірської ТЕС Публічного акціонерного товариства «Центренерго»

до Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта»

про стягнення 28 596,58 грн

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Центренерго» в особі структурного підрозділу Вуглегірської ТЕС Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (далі - позивач) звернулось з позовом до Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» (далі - відповідач) про стягнення з відповідача 26 651,37 грн попередньої оплати за договором № 862 (19/34) від 29.11.2012 р., 1 733,73 грн інфляційних втрат та 211,48 грн 3 % річних.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 08.09.2015 р. у справі № 910/16789/15 позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 08.09.2015 р., Українське державне підприємство поштового зв`язку «Укрпошта» в особі Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про повну відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що обставини, які склалися в країні, унеможливили поставку періодичних видань на юридичну адреса позивача - м. Світлодарськ Донецької області, та можуть вважаться форм-мажорними, що знімає обов'язок з відповідача надалі здійснювати поставку товару.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2015 р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/16789/15 та призначено її до розгляду на 22.12.2015 р.

У судовому засіданні 22.12.2015 р. було оголошено перерву до 26.01.2016 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 р. було відкладено розгляд справи до 11.02.2016 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

29.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Центренерго» в особі структурного підрозділу Вуглегірської ТЕС Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (далі - замовник) та Українським державним підприємством поштового зв`язку «Укрпошта» (далі - виконавець) було укладено договір придбання та оформлення передплати № 862 (19/34) (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору предметом цього договору є придбання та оформлення передплати виконавцем на періодичні видання, а саме: газети (код ДК-22.12.1), та видання періодичні (код ДК-22.13.1), включені до каталогів ДП «Преса», зарубіжних видань та Донецької області, згідно замовлення замовника.

Згідно з п. 2.2 договору загальна сума договору складає 20 869,74 грн без ПДВ.

Як передбачено п. 3.1 договору, замовник зобов'язується оплатити послуги по прийманню передплати та вартість замовленої передплати, згідно повідомленню на оплату, у терміни приймання передплати.

Розрахунки здійснюються шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця на умовах попередньої оплати у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 1404 від 09.10.2006 р. про «Питання попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2006 р. № 1505 (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору виконавець зобов'язується здійснити приймання та оформлення передплати на умовах попередньої оплати вартості послуги по прийманню передплати та вартості замовленої передплати.

На виконання умов укладеного договору позивач перерахував на поточний рахунок відповідача 85 960,03 грн, що підтверджується платіжним дорученням № v/4654 від 10.12.2012 р., платіжним дорученням № v/1887 від 03.07.2013 р., платіжним дорученням № v/4794 від 10.12.2013 р. та платіжним дорученням № v/1095 від 16.06.2014 р.

Проте, як стверджує позивач, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, оскільки лише частково поставив періодичні видання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед замовником на суму 26 651,37 грн.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача, порушив умови укладеного договору щодо поставки періодичних видань, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 26 651,37 грн.

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановлено, що Українське державне підприємство поштового зв`язку «Укрпошта» свої зобов'язання за укладеним договором не виконало належним чином, а саме прострочило поставку періодичних видань всупереч узгодженим в договорі строкам.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зокрема, причини невиконання умов укладеного договору, відповідач посилається на наявні форс-мажорні обставини, внаслідок яких ним не були виконані зобов'язання за договором № 862 (19/34) від 29.11.2012 р.

Відповідно до п. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати України» Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

На підтвердження наявності форс-мажорних обставин відповідач надав сертифікат № 2176 Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини, однак вказаний сертифікат стосується іншого договору, зокрема, договору № 32-п/812-207 від 12.12.2007 р., укладеного між Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта» та Державним підприємством по розповсюдженню періодичних видань «Преса», а тому не може бути належним та допустимим доказом наявних форс-мажорних обставин у даних правовідносинах.

Крім того, після винесення рішення місцевим судом відповідач надав сертифікат Донецької Торгово-промислової палати № 5219 від 07.10.2015 р., який засвідчує форс-мажорні обставини по договору № 862(19/34) від 29.11.2012 р.

Як передбачено ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Однак відповідачем було надано сертифікат Донецької Торгово-промислової палати, в той час, як єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Крім того, строк дії укладеного договору № 862(19/34) від 29.11.2012 р. закінчився 31.12.2014 р.

Станом на момент закінчення строку дії договору відповідач не виконав своїх зобов'язань з поставки періодичних видань та мав можливість протягом майже року звернутися до Торгово-промислової палати України для отримання сертифікату про форс-мажорні обставини, але не скористався своїм правом.

Відповідно до довідки про заборгованість УДППЗ «Укрпошта» перед Вуглегірською ТЕС ПАТ «Центренерго» згідно договору № 862 від 29.11.2012 р. за періодичні видання у 2014 р. відповідач не здійснював поставку передплаченої продукції починаючи з травня 2014 року, тобто ще до початку загострення суспільно-політичної ситуації у Донецькій області.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про задоволення позову в частині стягнення з відповідача 26 651,37 грн попередньої оплати за договором № 862 (19/34) від 29.11.2012 р., оскільки відповідачем всупереч умовам укладеного договору не було здійснено у визначений строк поставку періодичних видань.

Крім того, за неналежне виконання умов договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 1 733,73 грн інфляційних втрат та 211,48 грн 3 % річних.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що розмір інфляційних втрат у сумі 1 733,73 грн та 3 % річних у сумі 211,48 грн є обґрунтованими, арифметично правильними та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 08.09.2015 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» в особі Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» в особі Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 08.09.2015 р. у справі № 910/16789/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/16789/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран