Господарський суд Чернігівської області
======================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

?18? лютого 2016 року справа № 927/56/16

Позивач: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації ?Чернігівгаз? 14000, м. Чернігів, вул. Любецька,68

Відповідач: Управління культури Чернігівської міської ради 14000, м. Чернігів, вул.. Щорса, 23

Про стягнення 28 688,53 грн.

Суддя Н.О.Скорик

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 довіреність №170 від 22.12.2015 юрисконсульт

Від відповідача: ОСОБА_2 довіреність №3/01-16 від 29.01.2016 представник

Суть спору:

Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації ?Чернігівгаз? подано позов до Управління культури Чернігівської міської ради про стягнення 19 033,47 грн. боргу за спожитий в березні 2015 року природний газ згідно договору № ТП-Б-108 б/ч на постачання природного газу бюджетним організаціям за регульованим тарифом від 23.03.2015, пені в сумі 5 579,67 грн., 3% річних в сумі 456,73 грн., та інфляційних в сумі 3618,66 грн.

Відповідач в запереченнях на позовну заяву зазначив, що ціна зазначена в акті прийому-передачі за березень не відповідає умовам договору, не внесення до договору змін, та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

Встановив:

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

23.03.2015 між публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Чернігівгаз (постачальник, позивач) та управлінням культури Чернігівської міської ради (споживач, відповідач) було укладено договір на постачання природного газу бюджетним організаціям за регульованим тарифом № ТП-Б-108 б/ч (далі договір).

Відповідно до п. 1.1. 1.2. договору постачальник постачає споживачу газ природний, скраплений, або в газоподібному стані (газ природний) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором. Передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності обєктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування. Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання визначається сторонами в додатку 1 до договору.

Договірні обсяги постачання газу споживачу наводяться в додатку 2 до договору (п.2.1 договору).

Відповідно до пункту 2.6. договору послуги з постачання газу підтверджуються сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору.

Пунктом 4.1 договору сторони узгодили,що розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

У відповідності до п.4.2 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 23.03.2015) ціна за 1000 кубічних метрів природного газу без урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, становить: 5700,0000 грн, крім того ПДВ 1140,0000 грн, без врахування вартості транспортування газу по території України, відповідно до постанови НКРЕКП, 45,3000 грн, крім того ПДВ 9,0600 грн. тариф на постачання природного газу, згідно постанови НКРЕ № 617 від 30.04.2014, 47,300 грн, крім того, ПДВ 9,4600 грн вартість транспортування 1000,0 м.куб. газу магістральними мережами, згідно постанови НКРЕ № 786 від 30.05.2014, 114,0000 грн, крім того, ПДВ 22,8000 грн, - цільова надбавка 2% на підставі Податкового кодексу України від 02.12.2010, 319,4000 грн, крім того ПДВ 63,8800 грн тариф на послуги з транспортування природного газу розподільчими газопроводами, згідно постанови НКРЕ № 617 від 30.04.2014, разом до сплати за 1000,0 м. куб. газу 7471,2000 грн., в т.ч. ПДВ 1245,2000 грн.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №226 від 26.02.2015 року встановлено з 01.03.2015р. граничний рівень ціни на природний газ, що реалізується установами та організаціями, що фінансуються з державного і місцевого бюджетів 8900 грн за 1000 кубічних метрів природного газу без урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ.

Пунктом 4.5 договору сторони погодили, що розрахунковий період за договором становить один місяць - з 9-00 години першого дня місяця до 9-00 години першого дня наступного місяця включно.

У відповідності з п. 4.6 договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими та/або плановими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до додатка № 2 до договору. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 01 числа місяця наступного за розрахунковим.

У відповідності зі ст.193 Господарського кодексу України та ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

На підтвердження постачання природного газу відповідачу у березні 2015 року позивачем надано двосторонній акт приймання-передачі природного газу в обсязі 4,452 тис.м.куб. газу на суму 50699,39 грн, який скріплений відтисками печаток та підписаний уповноваженими представниками сторін, які підписали договір на постачання природного газу бюджетним організаціям за регульованим тарифом №ТП-Б-108 б/ч від 23.03.2015(а.с. 11) .

У відповідності з 2.9 договору, підставою для проведення остаточних розрахунків є акти приймання-передачі газу.

Заперечення відповідача щодо неврегулювання сторонами ціни природного газу, поставленого в березні 2015 року спростовуються матеріалами справи, оскільки умовами договору (п.4.1 договору) сторони визначили, що розрахунки за газ здійснюються за цінами, встановленими національною комісією, яка здійснює державне регулювання в сфері енергетики. Ціна на спожитий відповідачем в березні 2015 року природний газ визначена в акті від 31.03.2015 року, підписаному уповноваженими на укладання договору представниками сторін, які підписали договір №108 б/ч від 23.03.2015 року. Ціна на газ визначена в розмірі встановленому постановою НКРЕКП №226 від 26.02.2015 року, як і передбачено сторонами в п.4.1 договору.

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач свої зобовязання щодо оплати вартості природного газу виконав частково: сплатив 101900,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, платіжними дорученнями №910 від 27.04.15 на суму 20882,00 грн, №909 від 27.04.15 на суму 81018,00 грн .

Таким чином, заборгованість відповідача за поставлений природний газ за березень 2015 року з врахуванням сальдо на 01.03.2015 року в сумі 70234 грн 08 коп.та часткових оплат становить 19033,47 грн, яка і підлягає стягненню, а позов цій частині вимог - задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача 456,73 грн. 3% річних за період з 02.04.2015 по 18.01.2016, включно, та 3618,66 грн інфляційних нарахувань з квітня 2015 по грудень 2015, включно.

Матеріалами справи підтверджується прострочка відповідачем взятих на себе зобовязань щодо оплати послуг з постачання природного газу.

Доказів сплати суми інфляційних та трьох відсотків річних відповідач не надав.

Таким чином, вимоги позивача по стягненню 456,73 грн річних та 3618,66 грн інфляційних є правомірними, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Пунктом 6.2.2 договору передбачено, що за порушення відповідачем строків оплати, передбачених розділом 4 цього договору, із відповідача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивачем нараховано та предявлено до стягнення пеню в сумі 5579,67 грн. за прострочення платежу в період з 02.04.2015 по 01.10.2015 р. Нарахування пені проведено з врахуванням вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 3 та ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов'язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Представник відповідача в судовому засіданні подав заяву про зменшення розміру пені на 50% у звязку з тим, що управління культури Чернігівської міської ради є бюджетною установою і його фінансування здійснюється виключно з бюджету міста (на бюджетний рік).

Статтею 233 Господарського кодексу України, передбачено, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому береться до уваги ступінь виконання зобовязання, майновий стан боржника та інші інтереси, які заслуговують на увагу.

Судом враховано, що відповідач є бюджетною установою, ту обставину, що відповідачем частково здійснювалися проплати, а також те, що сплата пені в повному обсязі може спричинити ускладнення фінансового стану відповідача, компенсацію можливих збитків позивача від несвоєчасної сплати трьома відсотками річних та сумою інфляційних.

Таким чином, керуючись ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України та ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про доцільність зменшення розміру пені на 50%. Суд заяву відповідача задовольнив. Належна до стягнення пеня становить 2789,84 грн за період прострочення виконання грошового зобовязання з 02.04.2015 по 01.10.2015.

Судові витрати у вигляді судового збору покладаються на відповідача згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 549,550,611,625,629,712 Цивільного кодексу України, ст. 193,218,233 Господарського кодексу України, ст.. 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково

1. Стягнути з УПРАВЛІННЯ КУЛЬТУРИ ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОСОБА_3 код 02231904, вул. Щорса, 23, м. Чернігів, 14000 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ПО ГАЗОПОСТАЧАННЮ ОСОБА_4 ЧЕРНІГІВГАЗ , код 03358104, м. Чернігів, вул. Любецька 19033,47 грн боргу, 2789,84 грн пені, 456,73 грн. річних, 3618,66 грн інфляційних, 1378,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

2. В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 19.02.2016 р.

Суддя Н.О. Скорик