ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.02.2016р. Справа № 905/3364/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Паюновій Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства Український науково-технічний центр металургійної промисловості Енергосталь, м. Харків

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь, м. Краматорськ, Донецька область

про стягнення 51 264 грн. 91 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю №493 від 19.05.2014р.

від відповідача: представник не зявився.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 15.02.2016р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні господарського суду Донецької області знаходилась справа № 905/3867/14 за позовом Державного підприємства Український науково-технічний центр металургійної промисловості Енергосталь до Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь про стягнення 51 264 грн. 91 коп.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17 червня 2014р. справа № 905/3867/14 була прийнята до розгляду та призначено судове засідання на 01.07.2014 року.

Ухвалою суду від 01.07.2014 розгляд справи був відкладений на 06.08.2014р.

У звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, з метою збереження життя і здоровя працівників господарського суду Донецької області та учасників судового процесу, захисту їх законних прав та інтересів, господарський суд Донецької області призупинив свою роботу до закінчення дії обставин, які створюють загрозу життю і здоровю працівників господарського суду Донецької області та учасників судового процесу.

З 27 квітня 2015 року господарський суд Донецької області відновив роботу за адресою: м. Харків, проспект Леніна, 5.

04 грудня 2015 року позивач, Державне підприємство Український науково-технічний центр металургійної промисловості Енергосталь, м. Харків, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь, м. Краматорськ, Донецька область, про стягнення заборгованості за договором № 211-07 про створення науково-технічної продукції від 18.01.2011 року в сумі 44 935 грн. 20 коп., інфляційних втрат у сумі 2 381 грн. 57 коп., 3% річних в сумі 3 948 грн. 14 коп., а всього 51 264 грн. 91 коп., посилаючись на п.7.6 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18.

Відповідно до п.7.6. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, не підлягає відновленню справа, втрачена до закінчення судового розгляду. В такому разі заявник не позбавлений права на подання нової позовної заяви (іншого звернення, передбаченого ГПК) у загальному порядку.

Ухвалою суду від 04.12.2015р. господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 19.01.2016р.

Ухвалою суду від 19.01.2016р. було продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 19.02.2016р. та відкладено розгляд справи на 15.02.2016р.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за вказаним договором щодо оплати вартості виконаних робіт. Нормативно позивні вимоги обґрунтовані ст.ст. 15, 16, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Представник позивача у судових засіданнях 19.01.2016р. та 15.02.2016р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в обґрунтування своїх вимог посилався на укладання договору № 211-07 про створення науково-технічної продукції від 18.01.2011 року із відповідачем, невиконання останнім за ним своїх зобов'язань з оплати вартості виконаних робіт, внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідач у свою чергу про судові засідання 19.01.2016р. та 15.02.2016р. був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованих листів з відміткою про їх отримання 11.12.2015р. та 27.01.2016р, однак у засідання суду представника не направив, про причини неявки суд не повідомив. 03.02.2015р. через канцелярію господарського суду Донецької області від Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач посилається на те, що позовна давність в один рік застосовується до вимог у звязку з перевезенням вантажу. На підставі чого відповідач просив застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємства Український науково-технічний центр металургійної промисловості Енергосталь (далі виконавець) та Відкритим акціонерним товариством Енергомашспецсталь (далі замовник) був укладений договір № 211-07 про створення науково-технічної продукції від 18.01.2011 року (далі за текстом Договір), за умовами якого виконавець зобовязується виконати, а замовник прийняти та оплатити наступну роботу: ВАТ Енергомашспецсталь. «Киснево-розподільний пункт. Робочий проект. (Частини проекту: генплан, водопостачання та каналізація, підведення кисню від ВРУ)».

Із наданої відповідачем копії статуту Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь вбачається, що Відкрите акціонерне товариство Енергомашспецсталь згідно з рішенням загальних зборів акціонерів товариства змінило свою назву на Публічне акціонерне товариство Енергомашспецсталь (Протокол річних загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства Енергомашспецсталь №1 від 21.04.2011р.).

Відповідно до п.2.1. договору, вартість робіт у відповідності з протоколом про договірну ціну складає 44 935 грн. 20 коп. у тому числі ПДВ 7 489 грн. 20 коп.

Як визначено п. 2.3. договору, оплата за виконану проектну документацію проводиться по факту виконання робіт, підтвердженому підписаним актом здачі-приймання, в строк не пізніше 10 календарних днів з моменту підписання замовником акту.

Згідно з п. 9.1., договір вступає у дію з моменту його підписання обома сторонами, а при наявності у однієї з сторін заперечень по його умовам з моменту врегулювання спірних умов договору та підписання обома сторонами протоколу розбіжностей (при необхідності протоколу врегулювання розбіжностей) та діє до повного виконання сторонами всіх зобовязань по договору.

Факт виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань за договором підтверджується актом від 21.06.2011р. здачі-приймання виконаних проектних робіт по договору № 211-07 від 18.01.2011р. на суму 44 935 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ 7 489 грн. 20 коп.

Вказаний акт підписаний повноважними представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

На виконання умов договору за наслідками господарських операцій позивачем складені податкові накладні, які містяться у матеріалах справи.

Граничним строком оплати виконаних робіт, встановленим п. 2.3. договору, за актом здачі-приймання виконаних проектних робіт від 21.06.2011р. є 01.07.2011р.

Судом встановлено, що станом на час розгляду справи замовником залишилось не оплаченими роботи на суму 44 935 грн. 20 коп. Даний факт не спростовується відповідачем.

Проаналізувавши укладений сторонами договір № 211-07 про створення науково-технічної продукції від 18.01.2011 року, суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором підряду на проведення проектних робіт, отже, правовідносини сторін підпадають під регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Статтею 887 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Згідно із ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав у відповідача для ухилення від виконання свого обовязку за договором стосовно оплати робіт, як це визначено п. 2.3. договору, в строк не пізніше 10 календарних днів з моменту підписання замовником акту.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається здійснення відповідачем розрахунку з позивачем впродовж вказаного строку, тобто до 01.07.2011р. включно. Вказане призвело до порушення відповідачем зобовязання з оплати робіт як боржником, який прострочив виконання, у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України.

Вимоги відповідача стосовно застосування строків позовної давності судом при вирішенні спору не приймається до уваги, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Тобто, позивач мав право звернутися із даною позовною заявою протягом трьох років з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних проектних робіт від 21.06.2011р., а саме до 21.06.2014р.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 17.06.2014р. було порушено провадження у справі за позовом Державного підприємства Український науково-технічний центр металургійної промисловості Енергосталь до Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь про стягнення 51 264 грн. 91 коп.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 264 Цивільного кодексу України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Таким чином, у звязку з предявленням Державним підприємством Український науково-технічний центр металургійної промисловості Енергосталь позовної заяви в межах строку позовної давності, суд дійшов висновку, що перебіг строку позовної давності був перерваний.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 211-07 про створення науково-технічної продукції від 18.01.2011 року у сумі 44 935 грн. 20 коп. обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, отже, такими, що підлягають задоволенню.

Крім стягнення основної заборгованості позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 3 948 грн. 14 коп., оцінюючи правомірність нарахування яких суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі вказаної норми закону нараховані та заявлені до стягнення 3% річних за актом здачі-приймання виконаних проектних робіт від 21.06.2011р. за період з 02.07.2011р. по 04.06.2014р. у сумі 3 948 грн. 14 коп.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що фактично розмір 3% річних складає 3 948 грн. 14 коп., у звязку з чим, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, отже, такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України нараховані інфляційні втрати за прострочення оплати вартості робіт у розмірі 2 381 грн. 57 коп.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що він є методологічно та арифметично невірним, оскільки в розрахунках позивача період нарахування не відповідає вимогам п.3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», відповідно до якого розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Крім того, індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та ст.ст. 17, 18 Закону України «Про інформацію» використовується та є офіційним індекс, розрахований Державною службою статистики України, який наводиться з одним десятковим знаком після коми.

На підставі цього суд зробив власний розрахунок інфляційних втрат обчислених за актом здачі-приймання виконаних проектних робіт від 21.06.2011р. за період з серпня 2011р. по травень 2014р.

Фактично розмір інфляційних втрат дорівнює 4 846 грн. 00 коп. на підставі чого позовні вимоги в частині стягнення 2 381 грн. 57 коп. підлягають задоволенню.

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат було здійснено за допомогою програмного забезпечення «Ліга Закон».

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.2.3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 2 «Про внесення змін і доповнень до деяких постанов пленуму Вищого господарського суду України», за неможливості відновлення втраченої справи з незалежних від заявника причин - виносить таку ж ухвалу та роз'яснює в ній право заявника на подання нового позову (або заяви, скарги) у встановленому ГПК порядку. Таке ж право заявник має і в разі втрати справи до закінчення розгляду справи судом. У разі подання нової позовної заяви (іншої заяви, скарги) у випадках, зазначених у підпунктах 7.6 і 7.10 цього пункту, сплата (стягнення) судового збору не здійснюється, якщо він вже був сплачений (стягнутий) у розгляді первісно поданої заяви (скарги) і є докази відповідної сплати (стягнення)".

Статтею 4 Закону України Про судовий збір, нормами якого визначені правові засади справляння судового збору, передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору визначена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" станом на 01.01.2015 мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1218 гривень.

У прохальній частині первісної позовної заяви Державне підприємство Український науково-технічний центр металургійної промисловості Енергосталь просив стягнути з Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь заборгованість за договором № 211-07 про створення науково-технічної продукції від 18.01.2011 року в сумі 44 935 грн. 20 коп., інфляційних втрат у сумі 2 381 грн. 57 коп., 3% річних в сумі 3 948 грн. 14 коп., а всього 51 264 грн. 91 коп.

При поданні первісної позовної заяви Державним підприємством Український науково-технічний центр металургійної промисловості Енергосталь до заяви в якості підтвердження сплати судового збору було надано платіжне доручення №1313 від 04.06.2014р. на суму 1 827 грн. 00 коп.

При подані даного позову розмір судового збору фактично становить 1 218 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Відповідно до п.5.1 та п.5.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», статтею 7 Закону передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору.

Відповідного клопотання про повернення судового збору від позивача не надходило.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що витрати зі сплати судового збору за вимогами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», ст.ст. 17, 18 Закону України «Про інформацію», п.2 ч.1 ст.7 Закону України « Про судовий збір», ч.2, 3 ст. 264, ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 530, ст.ст. 610, 612, 615, 625, 629, 887 Цивільного кодексу України; ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь (, місцезнаходження 84306, Донецька область, місто Краматорськ, ПАТ Енергомашспецсталь) на користь Державного підприємства Український науково-технічний центр металургійної промисловості Енергосталь (, місцезнаходження 61166, Харківська область, м. Харків, проспект Леніна, будинок 9) заборгованість за договором № 211-07 про створення науково-технічної продукції від 18.01.2011 року в сумі 44 935 грн. 20 коп., інфляційних втрат у сумі 2 381 грн. 57 коп., 3% річних в сумі 3 948 грн. 14 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 1 218 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 15.02.2016р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19.02.2016р.

Суддя Ю.С. Мельниченко