ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2016р. Справа№ 914/4025/15

За позовом: Firma Handlowa RAF Dariusz Gredka (Торгова фірма РАФ ОСОБА_1), м. Лодзь, Республіка Польща

до відповідача: Приватного малого підприємства Ектон, м.Новояворівськ, Яворівський район, Львівська область

про стягнення 6332, 80 Євро (157189,93 грн.)

Суддя Н.Мороз

При секретарі М. Потикевич

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_2

Від відповідача: н/з

Суть спору:

Позовну заяву подано Firma Handlowa «RAF» Dariusz Gredka (Торгова фірма «РАФ» ОСОБА_1), м. Лодзь, Республіка Польща до Приватного малого підприємства «Ектон», м. Новояворівськ, Яворівський район, Львівська область про стягнення 6332, 80 Євро (157189,93 грн.)

Ухвалою господарського суду Львівської області від 27.11.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 16.12.2015р.

Для всебічного, повного та обєктивного вирішення спору, дослідження та зясування всіх обставин даної справи, 16.12.2015р. та 20.01.2016р., розгляд справи відкладався з підстав, наведених у відповідних ухвалах суду.

Представник позивача в судове засідання 16.02.2016р. зявився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобовязань за контрактом №01/10/13 від 01.10.2013р., порушенням умов контракту щодо оплати за поставлений товар, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка яка станом на день розгляду не погашена та становить 6332,80 євро, що еквівалентно 157189,93 грн. Щодо компетенції господарського суду Львівської області розглядати даний спір представник позивача зазначив, що у контракті наявна колізія щодо підсудності даного, а також щодо законодавства, яке має застосовуватись для вирішення спорів. Посилаючись на норми ст. 33 Договору між Україною і ОСОБА_3 про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, п. 2 ч. 1 ст. 76 ЗУ «Про міжнародне приватне право», вважає, що спір підлягає вирішенню за місцезнаходженням відповідача, тобто в господарському суді Львівської області із застосуванням законодавства України, оскільки контракт був укладений на території України у м. Львів, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство України. Позов просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, 16.02.2016р. на електронну адресу господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю забезпечити явку представника відповідача. Вимог ухвал суду від 27.11.2015р., 16.12.2015р. та 20.01.2016р. не виконав, відзиву на позов не подав.

Щодо поданого клопотання про відкладення розгляду справи, суд зазначає.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Згідно приписів п.3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р., у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК).

Суд звертає увагу на те, що відповідач не позбавлений права та можливості забезпечити явку іншого представника в дане судове засідання чи подати письмові пояснення (заперечення) по суті спору та документи. Крім того, відповідач належним чином був повідомлений про розгляд даної справи ухвалами господарського суду від 27.11.2015р., 16.12.2015р. та 20.01.2016р., однак станом на 16.02.2016р., відповідачем не виконано вимог суду та не подано відзив на позовну заяву.

Відтак, враховуючи обмеження процесуальних строків розгляду справи, встановлених нормами ст.69 ГПК України, заперечення представника позивача щодо відкладення розгляду справи та наявність в матеріалах справи достатньо доказів для зясування спору по суті, відтак заявлене представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи судом до уваги не приймається.

Розглянувши та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, створивши сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1. ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно ст.123 ГПК України, іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_2 України.

Згідно абз. 6 п. 2 Роз'яснень Президії Вищого господарського суду України № 04-5/608 від 31.05.02р., правовий статус іноземної юридичної особи визначається за законом країни, де створено (інкорпоровано) юридичну особу. Правовий статус іноземного суб'єкта господарювання підтверджується, як правило, випискою з торговельного (банківського, судового) реєстру країни, де такий суб'єкт господарювання має офіційно зареєстровану контору. Правовий статуc іноземних суб'єктів господарювання може також підтверджуватись еквівалентними доказами правового статусу, що визнаються як такі законодавством країни створення, громадянства або місця знаходження такого суб'єкта і видані компетентними органами цієї країни.

Позивач - Firma Handlowa RAF Dariusz Gredka (Торгова фірма РАФ ОСОБА_1) є юридичною особою, належним чином створеною та зареєстрованою за законодавством ОСОБА_3, що підтверджується витягом з Центрального реєстру обліку та інформації про господарську діяльність ОСОБА_3 №473171991.

У відповідності до ст.124 ГПК України, підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_2 України.

Згідно п.5 контракту №01/10/13 від 01.10.2013р., усі спори між сторонами, за якими не буде досягнуто згоди, розвязуються у відповідності до законодавства України в Міжнародному Комерційному Арбітражному Суді при ОСОБА_4 України (Київ). При цьому, сторонами встановлено, закон, що регулює цей договір, польське законодавство і суд у Катовіце (п.7. контракту).

Як вбачається з вищенаведеного, у контракту наявні колізії щодо порядку вирішення спорів між сторонами.

Згідно п.1 Роз'яснень Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій» № 04-5/608 від 31.05.02р. розяснено, відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України іноземні підприємства і організації мають право звернення до господарських судів згідно з встановленою підвідомчістю і підсудністю господарських спорів за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. При цьому правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

Відповідно до ст.38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземним суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при ОСОБА_4 палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Згідно абз. 1 п. 5 Роз'яснень Президії Вищого господарського суду України № 04-5/608 від 31.05.02р., господарським судам слід враховувати, що сторони зовнішньоекономічного договору мають право передбачити у ньому або шляхом укладення окремої угоди (арбітражна умова, арбітражне застереження) передачу спорів, що виникають з такого договору, на вирішення третейського суду (постійно діючого або створеного для вирішення конкретного спору ad hoc). Ця домовленість повинна чітко визначати, який саме орган вирішення спорів обрали сторони: Міжнародний комерційний арбітражний суд, Морську арбітражну комісію при ОСОБА_4 палаті України або інший третейський суд в Україні чи за кордоном.

У відповідності до умов ст. 33 Договору між Україною і ОСОБА_3 про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24.05.1993р., дата ратифікації - 04.02.1994р., зобов'язання, що виникають з договірних відносин, визначаються законодавством тієї договірної сторони, на території якої була укладена угода, хіба що учасники договірних відносин підпорядкують ці відносини вибраному ними законодавству. У справах, зазначених в пункті 1, компетентним є суд тієї договірної сторони, на території якої має місце проживання або юридичну адресу відповідач. Компетентним є також суд тієї договірної сторони, на території якої має місце проживання або юридичну адресу позивач, якщо на цій території знаходиться предмет спору або майно відповідача.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.76 Закону України "Про міжнародне приватне право", суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

Згідно норм ч.2. ст. 15 ГПК України, справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Судом встановлено, а сторонами належними та допустимими доказами не спростовано, що в контракті №01/10/13 від 01.10.2013р. наявна колізія щодо вибору та визначення органу вирішення спорів, які виникають між сторонами та вибору законодавства, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Відтак, місцезнаходження відповідача Приватного малого підприємства «ЕКТОН», Львівська область, м. Новояворівськ, а також, контракт №01/10/13 від 01.10.2013р. укладений між сторонами у м.Львові.

Враховуючи законодавчі вимоги ст.33 Договору між Україною і ОСОБА_3 про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24.05.1993р., ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право" та загальні положення щодо підсудності даного спору, даний спір підлягає вирішенню за місцем знаходження відповідача, а саме господарським судом Львівської області.

Згідно п.4. ч.1. ст.4 Закону України "Про міжнародне приватне право", вибір права - це право учасників правовідносин визначити право якої держави підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом.

Відповідно до п.3 Роз'яснень Президії Вищого господарського суду України № 04-5/608 від 31.05.02р., господарські суди повинні керуватися вимогами статті 4 ГПК щодо вибору законодавства, яке має застосовуватися у вирішенні господарських спорів за участю іноземного підприємства, організації. Зокрема, частиною четвертою статті 4 ГПК передбачено можливість застосування господарськими судами норм права інших держав у випадках, передбачених законом або міжнародним договором. У разі відсутності волевиявлення сторін зовнішньоекономічної угоди щодо застосовуваного права господарський суд визначає його на підставі колізійної норми, яка може міститися як в міжнародних договорах, що відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, так і в національному законодавстві (п.3.1. Розяснення).

Як зазначалось, відповідно до ст.33 Договору між Україною і ОСОБА_3 про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24.05.1993р., зобов'язання, що виникають з договірних відносин, визначаються законодавством тієї договірної сторони, на території якої була укладена угода. Контракт №01/10/13 від 01.10.2013р. укладений у м. Львові, Україна.

Таким чином, виходячи з аналізу законодавчих норм та положень контракту, суд приходить до висновку, що в даному випадку сторонами не визначено чітко права, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Відтак, враховуючи укладення між сторонами договору та території України у м.Львів, застосуванню підлягає матеріальне та процесуальне право України.

Контракт письмова угода, договір, за яким сторони, що його уклали, мають взаємні зобов'язання.

01.10.2013р. між Firma Handlowa RAF Dariusz Gredka (Торгова фірма РАФ ОСОБА_1, ОСОБА_3 (позивач, за договором продавець) та Приватним малим підприємством «ЕКТОН» (відповідач, за договором покупець) укладено контракт №01/10/2013, згідно умов якого продавець продає, а покупець купує, на викладених в контракті умовах мясну продукцію, що іменується далі товаром. Найменування товару, кількість та ціна товару обумовлюються в специфікації, інвойсі, фактурі, що є невідємною частиною контракту (п.1 контракту).

У відповідності до умов п.2. контракту, поставки товару здійснюються узгодженими з покупцем на умовах ІНКОТЕРМС 2010 (INCOTERMS 2010). Строки поставки встановлюються по узгодженню сторін, право власності на товар від продавця до покупця переходить з моменту підписання акту прийому-передачі товару представником покупця.

Відповідно до Інкотермс (офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2010р.), термін FСА "франко-перевізник" означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.

Згідно статті А.1 терміну FСА (надання товару у відповідності з договором), "Продавець зобов'язаний надати товар із комерційним рахунком-фактурою або еквівалентним йому електронним повідомленням, у відповідності з умовами договору купівлі-продажу, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть вимагатися за договором."

У відповідності до статті А.З терміну FСА (Договори перевезення та страхування), "а) Договір перевезення. Немає зобов'язань. Проте, за наявності прохання покупця або відповідної комерційної практики, у випадку, якщо покупець своєчасно не дав інших указівок, продавець вправі укласти договір перевезення на звичайних умовах за рахунок і на ризик покупця.

У будь-якому випадку продавець може відмовитися від укладання такого договору. В такому разі він повинен негайно сповістити про це покупця."

Відповідно до ст. А.4 терміну FСА (Поставка), "Продавець зобов'язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.З "а", у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки.

Поставка вважається здійсненою,

а) якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього;

б) якщо назване місце перебуває за межами площ продавця: коли товар наданий у розпорядження перевізника чи іншої особи, призначеної покупцем або обраної продавцем відповідно до статті А.3 "а", нерозвантаженим з транспортного засобу продавця.

Якщо сторони не узгодили конкретного пункту в межах названого місця поставки, і наявні декілька придатних для цього пунктів, продавець може вибрати пункт у межах місця поставки, який найбільш задовольняє його цілям.

За відсутності точних вказівок від покупця, продавець може поставити товар для перевезення у спосіб, що зумовлюється видом транспорту та/або кількістю та/або характером товару».

Відповідно до ст. А8 терміну FCA (Докази поставки, транспортні документи або еквівалентні електронні повідомлення), «Продавець зобовязаний за власний рахунок надати покупцю звичайні докази поставки товару у відповідності зі ст. А.4. Якщо документ, згаданий вище як доказ поставки, не є транспортним документом, продавець зобов'язаний надати покупцю на прохання, за рахунок і на ризик останнього, всіляке сприяння в одержанні транспортного документа у зв'язку з укладенням договору перевезення (наприклад, оборотного коносамента, необоротної морської накладної, документа перевезення внутрішнім водним транспортом, повітряної, залізничної чи автотранспортної накладної, або транспортних документів змішаного перевезення).

Пунктом 5 Правил Інкотермс 2010 розяснено, відповідно до "C"- термінів, продавець повинен укласти договір на перевезення, не приймаючи, проте, на себе ризик втрати чи пошкодження товару або додаткові витрати внаслідок подій, що мають місце після відвантаження та відправлення товару (CFR, CIF, CPT і CIP).

Термін "Фрахт/перевезення оплачені до...." означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов'язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.

Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов'язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту. У випадку здійснення перевезення в узгоджений пункт призначення декількома перевізниками, перехід ризику відбувається в момент передачі товару першому з них. Згідно умов СРТ на продавця покладається обовязок з митного очищення товару для експорта.

DAP (постачання в пункті (... назва пункту) - термін "поставка в пункті" означає, що продавець виконав своє зобов'язання по постачанню, коли він надав покупцеві товар, готовий до розвантаження з транспортного засобу, що прибув в узгоджене місце призначення. Продавець несе всі ризики, пов'язані з доставкою товару в узгоджене місце призначення. Продавець не зобов'язаний виконувати митні формальності або сплачувати імпортні мита при ввезенні товару. Даний термін може застосовуватися при поставках будь-яким видом транспорту.

У відповідності до ч.2 ст. 664 ЦК України, якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Відповідно до п.3 контракту, оплата за поставлений товар здійснюється в євро в безготівковій формі шляхом банківського переказу. Оплата може здійснюватись як в формі попередньої оплати так і після отримання товару. За згодою сторін умови оплати можуть бути змінені та підтверджені у письмовій формі.

Позивачем на виконання умов контракту поставлено та продано відповідачу товар 12.11.2014р. на загальну суму 15112,80 євро, що підтверджується специфікацією на вантаж PL 10123803 WE від 12.11.2014р., інвойсом (фактурою) №0107/EX/2014 від 12.11.2014р., CMR (міжнародною товарно-транспортною накладною) від 12.11.2014р., експортною декларацією (MRN EXA) №14PL303010E0045573 від 12.11.2014р. (в матеріалах справи).

Згідно інвойсу (фактури) №0107/EX/2014 від 12.11.2014р. встановлено умови оплати: переказ 15112, 80 євро протягом 3 днів.

Як зазначає позивач, поставка товару здійснювалась на умовах DAP Lutsk правил Інкотермс 2010, що означає що продавець виконав своє зобов'язання по постачанню, коли він надав покупцеві товар, готовий до розвантаження з транспортного засобу, що прибув в узгоджене місце призначення (м. Луцьк).

Згідно ст.187 Митного кодексу України, транспортні засоби комерційного призначення, якими переміщуються пасажири та/або товари через митний кордон України, підлягають митному контролю та митному оформленню. Митні формальності, що здійснюються під час митного контролю та митного оформлення транспортних засобів комерційного призначення, якими переміщуються пасажири та/або товари через митний кордон України, мають уніфікований характер і не залежать від країни реєстрації або країни - власника транспортного засобу, країни, з якої прибув цей транспортний засіб, або країни, куди він прямує, крім випадків, передбачених міжнародними договорами України, укладеними відповідно до закону, та відповідними міжнародними актами, в частині застосування санкцій та обмежень у торгівлі з окремими країнами.

Відповідно до умов ч.1. ст.248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Так, згідно митної декларації за формою МД-2 №205070000/2014/049759 від 13.11.2015р. відповідач - ПМП «Ектон» здійснив митне оформлення ввезення товару сало свинне морожене хребтове, вага брутто 21460 кг, вага нетто 20990 кг, що відповідає вазі та умовам, зазначеним в інвойсі (фактурі) №0107/EX/2014 від 12.11.2014р., товарно-транспортній накладній СМR від 12.11.2014 року, специфікації від 12.11.2014р. та експортній декларації (MRN EXA) №14PL303010E0045573 (в матеріалах справи).

Відтак, матеріалами справи підтверджено факт належного виконання позивачем своїх зобовязань за контрактом, проте відповідач частково оплатив за поставлений товар у розмірі 8790,00 євро, що підтверджується банківською випискою від 18.12.2014р. Факт проведення відповідачем повної оплати вартості поставленого позивачем товару підтверджений не був, внаслідок чого у ПМП «Ектон» виникла заборгованість у розмірі 6332,80 євро.

З метою досудового врегулювання спору, 02.11.2015р. позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості за контрактом №01/10/13 від 01.10.2013р. в розмірі 6332,80 євро. Проте, дана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Внаслідок неналежного виконання взятих на себе за контрактом зобовязань щодо оплати за поставлений товар, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача 6332,80 євро, що згідно офіційного курсу гривні щодо євро встановленого НБУ станом на дату подання позову становить157189,93 грн.

27.10.2015р. між Приватним підприємством «Юридична компанія «АФК» та Firma Handlowa RAF укладено договір-доручення про ведення справи в суді.

Згідно п.п.2.1., 2.2 договору доручення, довіритель наділяє повіреного всіма правами, передбаченими законодавством України для сторони в процесі, в тому числі правом подавати позовні заяви, скарги, зокрема апеляційні та касаційні, заяви, клопотання, укладати мирові угоди, визнавати позов, відмовлятися повністю або частково від позовних вимог, змінювати предмет позову, оскаржувати рішення, ухвали, постанови суду, отримувати виконавчі листи (накази) та пред'являти їх до органів державної виконавчої служби в ході виконання рішення суду, завіряти печаткою повіреного копії документів. Довіритель наділяє також повіреного повноваженнями щодо здійснення необхідних розрахунків із третіми особами, як - то оплата судового збору, послуг з перекладу документів тощо. Від імені повіреного вищезазначені повноваження реалізуються його працівниками на підставі відповідних довіреностей, що видаються довірителем. Такі довіреності повинні передбачати повноваження повіреного (його працівників), що є достатніми для виконання ним обов'язків за цим договором (п.2.3. договору). На підставі договору - доручення про ведення справи в суді від 27.10.2015р. та довіреності від 30.10.2015р. позивач - Firma Handlowa RAF уповноважила представника ОСОБА_2 на підписання позовної заяви від імені позивача та представлення інтересів в суді.

Відповідно до ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК України та ч.7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Частиною 2 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Стаття 627 ЦК України визначає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.2 ст. 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 3 ст.533 ЦК України передбачено використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно положень ч.2. ст.198 ГК України, грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

У відповідності до приписів ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання (ст. 617 ЦК України).

Таким чином, сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань по оплаті за поставлений товар підтверджена матеріалами справи та становить 6332,80 євро, що згідно офіційного курсу гривні щодо євро встановленого НБУ станом на 16.11.2015р. становить 157189,93 грн. Крім того, дана сума заборгованості підтверджується довідкою позивача - Firma Handlowa RAF Dariusz Gredka від 11.02.2016р. Доказів зворотнього суду не надано.

Згідно ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності з п. 4 ч.3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 4-3 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те що, матеріалами справи підтверджено невиконання відповідачем своїх зобовязань, відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судових засідань, відтак позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

З огляду на те, що спір виник з вини відповідача, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на останнього.

Керуючись ст. ст. 192, 525, 526, 530, 533, 599, 655, 692 ЦК України, ст.ст. 193, 198 ГК України, ст. ст. 1, 43, 33, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 116, 117, 123-128 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного малого підприємства «ЕКТОН», 81053, АДРЕСА_1 () на користь Торгова фірма «РАФ» ОСОБА_1, 91-488, Республіка Польща, м. Лодзь, вул. Жасминова, 18 (Firma Handlowa RAF Dariusz Gredka, 91-488, Lodz, ul. Jasminowa,18, Poland (NIP НОМЕР_1, REGON 473171991, банк: ING BANK SLASKI рахунок №08 (євро) SWIFT: INGBPLPW) 6332, 80 євро (що в гривневому еквіваленті станом на 16.11.2015р. становить 157189,93 грн.) заборгованості та 2357,85 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Рішення складено 22.02.2016р.

Суддя Мороз Н.В.