ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 р. Справа № 923/123/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Чернявського В.В. при секретарі Борхаленко О.А., за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2,

розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", м.Дніпропетровськ

до Дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м.Херсон

про стягнення коштів

Описова частина рішення.

Про обставини справи зазначено в ухвалах суду від 12.02.2015р., якою розгляд справи відкладався, від 03.03.2015р., якою розгляд справи відкладався та продовжувався строк її розгляду, від 07.04.2015р., якою провадження у справі було зупинено, від 19.01.2016р., якою провадження у справі було поновлено та від 02.02.2016р., якою розгляд справи відкладався до 16.02.2016р.

У судовому засіданні 16.02.2016р. оголошувалась перерва до 12 год. 00хв. 17.02.2016р.

За викладенням позовної заяви, за якою порушено провадження у справі, позивач навів твердження про наявність між ним та відповідачем в особі філії "Горностаївський райавтодор" відносин банківського обслуговування та банківського кредиту, врегульованих заявою відповідача в особі філії від 11.10.2007р. "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами банку", що розміщенні в мережі Інтернет на сайті: http//privatbank.ua.

До ціни позову позивачем було віднесено 39969,11грн. боргу з повернення кредиту, 18548,40грн. боргу за відсотками за користування кредитними коштами, 3659,92грн. боргу за комісією у зв'язку з користуванням кредитними коштами, 6921,42грн. пені за порушення строків виконання грошових зобов'язань.

Позивач заявою від 25.01.2016р. (вх. № 2/363/16 від 02.02.2016р.) збільшив розмір позовних вимог, просив стягнути 36969,11грн. боргу за кредитом, 42471,53грн. боргу за відсотками за користування кредитними коштами, 45207,28грн. пені за порушення строків виконання грошових зобов'язань, 7985,28грн. боргу за комісією у зв'язку з користуванням кредитними коштами. Розрахунок здійснений станом на 25.01.2016р.

Після збільшення позивачем розміру позовних вимог ціною позову, що вирішується по суті, є сума 132633грн. (36969,11грн. боргу за кредитом, 42471,53грн. боргу за відсотками за користування кредитними коштами, 45207,28грн. пені за порушення строків виконання грошових зобов'язань, 7985,28грн. боргу за комісією у зв'язку з користуванням кредитними коштами).

Відповідач заперечує проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та поясненнях, зокрема, стверджуючи наступне.

Керівник філії, відповідно до Положення про філію, може укладати договори відповідно до предмета діяльності підприємства від імені та за дорученням директора підприємства.

Такого доручення на укладення з позивачем стверджуваного ним договору відповідач філії не надавав.

Твердження у позовній заяві про те, що "Умови та правила надання банківських послуг", "ОСОБА_1 банку" є елементами кредитного договору безпідставне, оскільки цими документами не дотримано письмової форми правочину, відповідач не отримував цих документів у момент підписання заяви керівником філії і на них (документах) відсутні власноручні підписи сторін.

Заява від 11.10.2007р. не містить і печатки банку.

Відповідач стверджує про те, що стверджуваний позивачем договір є нікчемним і неукладеним.

Відповідач у додаткових поясненнях, викладених у письмові формі (вх.№2/573/16 від 16.02.2016р.), зазначає, що оскільки однією з істотних умов договору є строк його дії, а зміст "Умов та правил надання банківських послуг" та заява про відкриття карткового рахунку, що разом складають договір банківського обслуговування від 11.10.2007р. свідчать про те, що сторони не досягли згоди щодо цієї умови, тому договір б/н від 11.10.2007р. слід вважати неукладеним.

Відповідач, вважаючи що нараховані позивачем штрафні санкції надмірно великі порівняно із його збитками, заявив усне клопотання про зменшення розміру пені.

С у д в с т а н о в и в:

Заявою від 11.10.2007р., підписаною начальником ХФ "Горностаївський райавтодор" ДП "Херсонський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" відповдіач приєднався до норм, викладених в "Умовах та правилах надання банківських послуг", затверджених Наказом Голови правління "Приватбанку" №СП-2007-53 від 28.01.2007р. (далі - Умови та правила), "ОСОБА_1 банку", затверджених тим же наказом, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank. ua. (витяг з Умов та правил у цій редакції - на а.с.111-121, т.3).

За ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Заява ДП "Херсонський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" від 11.10.2007р. про приєднання до норм, викладених в "Умовах та правилах надання банківських послуг", "ОСОБА_1 банку", разом з цими "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами банку" містить норми договору банківського обслуговування та договору кредитування без номера від 11.10.2007р.

За "Умовами та правилами..." визначено надання банком позичальнику на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру коштів в якості кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту на ведення поточної господарської діяльності. Про розмір кредитного ліміту банк повідомляє клієнта в узгодженій формі.

Користування кредитними коштами передбачало сплату комісії та відсотків річних за диференційованою ставкою: користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка). Порядок розрахунку відсотків:

- за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулення"), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою у розмірі, 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості;

- при необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню;

- у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.3.18.4 Умов та правил, а.с.118 т.3).

У п.3.18.5.1 Умов та правил його учасники обумовили відповідальність позичальника: у разі прострочення виконання ним будь-якого грошового зобов'язання позичальник сплачує на користь банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

Відповідно до ст.526, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, зокрема, відповідно до умов договору, вимог цивільного законодавства; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З доданого до заяви про збільшення розміру позовних вимог розрахунку в обґрунтування вимог, що на а.с. 132-136 т.3, слідує, що у спірних відносинах до 01.01.2014р. позивач застосував названі обумовлені п.3.18.4 Умов та правил ставки відсотків у розмірі 24-х та нульову, а з 03.01.2014р. використовував ставку 48% і 56%, починаючи з 91 дня, при непогашенні боргу протягом 90 днів.

В обґрунтування застосування процентної ставки в розмірі 56 одиниць позивач послався на реалізацію власного права на збільшення процентної ставки за пунктом 3.18.2.3.1. (а.с.115, т.3), який при укладенні угоди викладено так: "Сторони в порядку ч.1 ст.212 ЦК прийшли до взаємної згоди про те, що процентна ставка за користування кредитом може бути підвищена банком, у разі якщо збільшиться облікова ставка НБУ на 1 або більше пунктів, та/або курс гривні до іноземної валюта 1 групи класифікатора іноземних валют збільшиться на 5 або більше відсотків, та/або вартість ресурсів на міжбанківському грошовому ринку збільшиться на 5 або більше відсотків. Сторони погодилися, що збільшена відсоткова ставка починає діяти після того, як банк повідомить клієнта про настання подій, закріплених у даному пункті, а клієнт не погасить наявну перед банком заборгованість в порядку і строки, передбачені "Умовами і правилами надання банківських послуг". Банк повідомляє клієнта про настання подій, закріплених цим пунктом, на свій вибір або в письмовій формі, або за допомогою встановлених засобів електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт - банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших)".

Як передбачено цим п.3.18.2.3.1 Умов та правил кредитодавець - банк 05.06.2014р. електронним зв'язком (виписка на а.с.125, т.3) повідомив ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України " в особі філії "Горностаївський райавтодор" про зміну ним процентних ставок з 01.07.2014р. з 24% до 36%, та при непогашенні кредиту в 90-денний строк (з 91 дня) з 48% до 56%.

У п.3.18.2.3.4 Умов та правил (а.с.116, т.3) зазначено, що банк при отриманні від клієнта незгоди на збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом на свій розсуд може вчинити дострокове стягнення, розірвати кредитну угоду.

Такої незгоди зі збільшенням банком відсоткової ставки позичальник протягом існування спірних відносин не заявляв, про таку заяву у справі даних нема. Про таку незгоду не заявлялось і протягом судового провадження.

З точки зору свободи договору суд не має підстав не застосовувати у справі зазначений п.3.18.2.3.1 Умов та правил, який є частиною кредитного договору.

У названому повідомленні позичальнику про зміну ставки відсотків за користування кредитними коштами кредитодавець - позивач послався на різкі зміни вартості ресурсів на міжбанківському ринку (а.с.140-155, т.3), в довідці на адресу суду від 29.01.2016р. (а.с.138, т.3) позивач в обґрунтування змін таких ставок послався як на різкі коливання вартості на міжбанківському ринку, так і на зміну офіційного курсу гривні до іноземної валюти (долара США) з часу укладення договору до 01.07.2014р. (1 до 11,785498) та на збільшення облікової ставки Національного банку України у цей період з 7,5% до 12,5% річних. Кожен з цих факторів як і поєднання кількох з них за названим п.3.18.2.3.1 Умов та правил кваліфікуються підставами для збільшення банком ставок відсотків за користування кредитними коштами. До вказаної довідки банком також додано дані про враховане збільшення курсу валюти і облікової ставки Національного банку України, кожне з яких також за тим п.3.18.2.3.1 Умов та правил кваліфікується підставою для збільшення банком процентної ставки.

В письмових поясненнях на адресу суду (а.с.139, т.3) позивач зазначив, що процентні ставки змінені у зв'язку зі зміною вартості ресурсів на міжбанківському ринку поряд зі значним збільшенням облікової ставки Національного банку України та співвідношення долара США до гривні України, навів такі дані: "Вартість гривневого банківського ресурсу напряму залежить від облікової ставки Національного банку України, яка з моменту укладення договору підвищилась з 7,5 до 12,5% річних (а це збільшення на 66,7%), що, відповідно, призвело до подорожчання як кредитних та і пасивних ресурсів на всьому банківському ринку України, а саме вартість короткострокових кредитів на міжбанківському ринку (без ризикової операції), виходячи з середньозваженої річної ставки. подорожчала з 11,8% до 16,2%% (+37,3%, згідно офіційного ресурсу Національного банку України http://www.bank.gov.ua/control/uk/index). Станом на 01.07.2014р. офіційний курс гривні до іноземної валюти складав 1178,5498 грн. за 100 доларів США. Так, по активах Банку МСБ було застосовано підвищення за користування кредитом відсотків з 24% до 36%, що складає долю підвищення на 50%, що стосується сплати відсотків за користування кредиту при порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних замість 48%, що складає підвищення на 17%. загалом змінені ставки не перевищують збільшену облікову ставку Національного банку України."

До пояснень позивач додав виписку про застосовані у поясненнях дані щодо зміни вартості кредитів за статистичною звітністю банків України.

Знову ж таки з точки зору свободи договору, який є чинним, не визнавався недійсним ні вцілому, ні у частині, застосування банком змінюваної процентної ставки як про це зазначено у п.3.18.2.3.1 Умов та правил (який є частиною договору) не може бути не прийняте судом, оскільки таке застосування є належним виконанням умови договору.

Позовну заяву позивачем подано до канцелярії суду 28.01.2015р. (вх. № 130 від 28.01.2015р.).

До ціни позову за викладенням заяви, якою збільшено розмір позовних вимог, позивач відніс 36969,11грн. боргу з повернення кредиту, 42471,53грн. боргу за відсотками за користування кредитними коштами, 7985,28грн. боргу за комісією, 45207,28грн. пені за порушення строків виконання грошових зобов'язань.

Як слідує зі змісту п.3.18.1.8, 3.18.1.10 Умов та правил позичальник мав повернути кредит протягом одного року від укладення договору, а за належного виконання позичальником зобов'язань цей строк повернення кредиту міг збільшуватися банком ще на 1 рік.

Позичальник з 29.07.2011р. по 23.12.2013р. отримував кредитні кошти в межах встановлених лімітів, що, зокрема, підтверджується платіжними дорученнями №1511 від 21.08.2013р., №1514 від 21.08.2013р., №1510 від 21.08.2013р., №1512 від 21.08.2013р., №1513 від 21.08.2013р. щодо розпорядження коштами, меморіальними ордерами №0821L1BN8Z від 21.08.2013р., №0821L1BNEZ від 21.08.2013р., №0821L1BNUZ від 21.08.2013р. (а.с.74-81 т.1), витягом з картки обліку банком руху коштів, які обліковуються на рахунку відповідача, за період з 11.10.2007р. по 03.04.2015р. (а.с.2-157 т.2).

З наведеного позивачем "Розрахунку заборгованості" слідує, що станом на 25.01.2016р. (а.с.132-136 т.3) відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі неповернутого кредиту в 36969,11грн., а також 42471,53 грн. неоплачених відсотків за користування кредитом за період з 03.12.2013р. по 25.01.2016р. та 7985,28 грн. комісій за управління кредитом за період з 03.02.2014р. по 25.01.2016р., передбачених п.3.18.4.4 "Умов та правил надання банківських послуг", "Тарифами банку" (а.с.118, т.3, а.с.23-24, т.1).

У зв'язку з порушенням строків повернення кредиту та сплати відсотків та комісій позивач нарахував до стягнення з відповідача 45207,28 грн. в якості пені за періоди прострочки виконання поточних зобов'язань за договором з 08.01.2014р. по 25.01.2016р.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Поняття, предмет та підстави стягнення неустойки визначені ст.549-551 ЦК України. Норма про пеню за п.3.18.5.1 "Умов та правил надання банківських послуг" (а.с.119, т.3) відповідає цим поняттю, предмету і підставам.

Банком застосована пеня у розмірі подвійної облікової ставки. Інша пеня в розмірі 0,1315% за п. 3.18.4.1.3 банком не заявлялась до стягнення ( у цьому розмірі вона обумовлена лише при реалізації права банка на встановлення іншого строку повернення кредиту, чого не було).

За п.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Інший строк для нарахування пені, а саме, продовжуваністю три роки у спірних відносинах встановлено п.3.18.5.4 "Умов та правил надання банківських послуг" (а.с.120, т.3) за порушення грошових зобов'язань позичальника та, відповідно, заявою відповідача щодо приєднання до цих умов.

Наведені позивачем за позовом розрахунки пені судом перевірено.

Судом не встановлено невідповідностей розрахунків, наведених позивачем, умовам договору, законодавству.

На підставі викладених встановлених судом обставин та наведених норм позовні вимоги щодо стягнення боргу з повернення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, комісії, а також щодо стягнення пені підлягають задоволенню.

Твердження відповідача про недійсність договору банківського обслуговування від 11.10.2007р. спростовуються наступним.

Питання про недійсність договору з цих підстав вирішувалось судом у іншій справі за позовом ДП "Херсонський облавтодор".

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.09.2015р. скасовано рішення господарського суду Херсонської області у справі №923/461/15 за позовом ДП "Херсонський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" до ПАТ "КБ "Приватбанк" про визнання недійсним договору банківського обслуговування від 11.10.2007р. та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Постановою Вищого господарського суду України від 13.01.2016р. зазначена постанова апеляційного суду залишена в силі.

Щодо твердження відповідача про неукладенність договору банківського обслуговування з огляду на відсутність досягнення сторонами згоди за істотними для цього виду договорів умовами (строку його дії) суд зазначає, що визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами.

Встановлені обставини у справі та подані докази свідчать про виконання банком зобов'язань за договором (надання кредиту в межах ліміту) та часткове виконання зобов'язань з повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом позичальником - відповідачем.

Заперечення відповідача проти позовних вимог не спростовують підстав для задоволення позовних вимог, напроти, спростовуються наведеною судом оцінкою спірних відносин, застосуванням норм.

Задовольняючи позовні вимоги суд, на підставі ст.49 ГПК України, відносить на відповідача судові витрати у справі. До судових витрат у справі відноситься судовий збір, його сплачено до бюджету позивачем при заявлені позову у сумі 1827грн. (а.с.9 т.1) та за заявою, якою збільшено позовні вимоги, у сумі 162,50грн., (а.с.131, т.3). Відповідач має відшкодувати позивачеві витрати зі сплати судового збору у розмірі 1989,50грн.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру пені, що підлягає стягненню за позовною заявою, суд не знайшов достатніх підстав для його задоволення, у зв'язку з наступним.

За процесуальним законодавством, а саме ст.83 ГПК України до повноважень господарського суду при прийнятті рішення віднесено зменшення у виняткових випадках розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання

Підстави для такого зменшення пені врегульовані матеріальним законодавством, зокрема, ч.3 ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України, які застосував відповідач при обґрунтуванні клопотання.

За ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

За вирішенням спору встановлено обґрунтованість 45207,28грн. пені при розмірі прострочених зобов'язань у 87425,92грн. Відтак, надмірності санкцій у значенні ст.233 ГК України та ст.551 ЦК України нема.

Суд зауважує про наявність у справі нинішньої (станом на час заявлення позову) редакції Умов та правил, ОСОБА_1 банку (а.с.10-22, т.1), що не мають значення для справи, оскільки змістом договору є їх редакція станом на час договору (а.с.111-121, т.3) із зазначеними змінами процентної ставки з 01.07.2014р.

Керуючись ст.82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (код ЄДР 31918234) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (код ЄДР 14360570) 36969грн. 11коп. на повернення кредиту, 42471грн. 53коп. боргу за відсотками за користування кредитними коштами, 7985грн. 28коп. боргу за комісією, 45207грн. 28коп. пені, 1989,50грн. на відшкодування витрат з оплати судового збору.

Повне рішення складено 17.02.2016р.

Суддя В.В. Чернявський