РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016№910/32176/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/32176/15

за позовом Державного агентства України з питань кіно, м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Фест-Земля Плюс», м. Київ,

про стягнення 1 283 300 грн.,

за участю представників:

позивача - Бударіна І.М. (довіреність від 08.06.2015 №635/5/11-15);

відповідача - Кононенка В.І. (довіреність від 01.02.2016 №б/н).

Державне агентство України з питань кіно (далі - Агентство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Фест-Земля Плюс» (далі - Товариство) на користь державного бюджету 1 283 300 грн. коштів, використаних не за цільовим призначенням.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі проведеної перевірки державних закупівель у Державній службі кінематографії (далі - Служба) за період з 01.01.2007 по 01.10.2010 встановлено завищення вартості проведених відповідачем робіт, внаслідок чого позивач вказує на обов'язок відповідача відшкодувати заподіяні збитки у сумі 1 283 300 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.12.2015 порушено провадження у справі.

Позивач 19.02.2016 подав суду пояснення (обґрунтування підстав позову), в яких зазначив доводи, викладені у позовній заяві.

Відповідач 22.02.2016 подав суду відзив на позов, в якому зазначив, що:

відповідно до пункту 4.6 договору на виробництво та розповсюдження фільму «ІНФОРМАЦІЯ_1» на умовах державного замовлення від 29.10.2007 №396 (далі - Договір) оплата робіт підготовчого періоду здійснюється замовником у такому порядку: попередня оплата 70% кошторисної вартості при підписанні Договору, проте позивачем були перераховані кошти тільки частково, що підтверджується платіжним дорученням від 24.06.2008 №108 на суму 2 711 500 грн.; таким чином, позивач ще у 2008 році порушив свої фінансові обов'язки за Договором; за результатами підготовчого періоду сторонами на підставі двох проміжних актів складений звіт витрат виконаних робіт підготовчого періоду на загальну суму 3 041 500 грн., який був прийнятий та затверджений Агентством 10.12.2008;

про порушення прав Агентства позивачу стало відомо з акта Головного контрольно-ревізійного управління України від 10.01.2011 №04-20/1, таким чином, для розгляду даного спору сплив строк позовної давності;

рішенням господарського суду міста Києва від 09.12.2013 у справі №5011-31/17839-2012 за позовом прокурора Подільського району міста Києва в інтересах держави в особі Агентства до Товариства, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державна фінансова інспекція України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 1 283 300 грн., залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2014, у задоволенні позову відмовлено повністю;

довідкою зустрічної звірки у Товаристві з метою документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювались Службою за період з 01.01.2008 по 01.10.2011 Державної фінансової інспекції України від 09.12.2011 №04-20/100 встановлено, що за бухгалтерським обліком Товариства станом на 01.01.2009 за рахунком 55 «інші довгострокові зобов'язання» відображені кошти у сумі 2 987 900 грн. як фінансування на виготовлення фільму, що надійшло від Служби; станом на 01.01.2010 та 01.10.2011 за рахунком 55 «інші довгострокові зобов'язання» відображені кошти у сумі 3 317 900 грн., таким чином кошти, що надійшли від Служби Товариству станом на 01.10.2010 у сумі 3 317 900 грн. у повному обсязі обліковуються за бухгалтерським обліком Товариства за рахунком 55; дебіторська чи кредиторська заборгованість у відповідача із Службою станом на 01.01.2008, 01.01.2009, 01.01.2010 та 01.10.2010 відсутня.

Представник позивача у судовому засіданні 22.02.2016 підтримав доводи, викладені у поясненнях, поданих суду 19.02.2016 у письмовому вигляді, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві на позов, поданому суду 22.02.2016 у письмовому вигляді, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

29.10.2007 Службою (замовник) та Товариством (виконавець; продюсер-виконавець) укладено Договір, за умовами якого:

- замовник доручає, а продюсер-виконавець зобов'язується створити на умовах державного замовлення фільм: назва - «ІНФОРМАЦІЯ_1», автор оригінального літературного сценарію - ОСОБА_3, кінорежисер-постановник - ОСОБА_3 (пункт 1.1 Договору);

- виробництво фільму включено до Програми виробництва та розповсюдження фільмів за державним замовленням на 2006 - 2007 роки, затвердженої постановою колегії Міністерства культури і туризму України від 30.08.2007 №8/58-г (пункт 1.3 Договору);

- строк здачі фільму на одній плівці - квітень 2009 року (пункт 1.5 Договору);

- вартість виробництва фільму 19 322 754 грн., включаючи ПДВ; дольова участь сторін в оплаті виробництва фільму визначається в таких обсягах: за рахунок замовника - 9 987 232 грн., разом з ПДВ; за рахунок продюсера-виконавця - 9 335 522 грн., разом з ПДВ (пункт 1.6 Договору);

- строки і вартість виробництва фільму визначені на підставі літературного сценарію та орієнтовного ліміту витрат і уточнюються після написання режисерського сценарію календарно-постановочним планом і генеральним кошторисом на виробництво фільму та оформлюються додатковою угодою (пункт 1.8 Договору);

- оплата виробництва фільму здійснюється замовником за періодами виробництва (період режисерської розробки, підготовчий, знімальний, монтажно-тонувальний періоди (в тому числі ліквідаційний) згідно з погодженими календарним-постановочним планом та генеральним кошторисом на підставі рахунків, наказів, актів про виконання робіт за періодами виробництва та звітів про фактичне використання коштів, отриманих від замовника; в разі відсутності вказаних документів замовник має право призупинити оплату виробництва фільму (пункт 4.4 Договору);

- оплата робіт режисерської розробки при запуску фільму в режисерський період - попередня оплата в розмірі 70% кошторисної вартості режисерського періоду (з урахуванням ПДВ); остаточний розрахунок за проведення робіт режисерського періоду проводиться після надання акта про закінчення режисерського періоду та звіту про фактичне використання коштів на роботи режисерського періоду (з урахуванням планового фіксованого відсотку загально студійних витрат та ПДВ); розрахунок проводиться замовником у сумі не більше, ніж затверджено кошторисом на проведення робіт режисерського періоду (пункт 4.5 Договору);

- оплата робіт підготовчого періоду здійснюється замовником у такому порядку:

попередня оплата в розмірі 70% кошторисної вартості підготовчого періоду (з урахуванням ПДВ) при підписанні Договору; оплата здійснюється на підставі наказу про запуск у підготовчий період;

остаточний розрахунок за проведення робіт підготовчого періоду проводиться після надання акта про закінчення підготовчого періоду та звіту про фактичне використання коштів на роботи підготовчого періоду (з урахуванням ПДВ), в сумі не більше, ніж визначено кошторисом на проведення робіт підготовчого періоду (пункт 4.6 Договору);

- Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2007, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 7.9 Договору).

29.11.2011 Товариством (замовник), Службою та Товариством (виконавець) укладено додаткову угоду №5/1 до Договору (далі - Додаткова угода №5/1), за умовами якої:

- відповідно до пункту 8 статті 5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», Указу Президента України від 09.12.2010 №1085 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», а також у зв'язку з ліквідацією Служби замовник приймає від Служби права та обов'язки щодо виконання Договору (пункту 1 Додаткової угоди №5/1);

- права та обов'язки за Додатковою угодою №5/1 переходять до замовника в повному обсязі (пункт 2 Додаткової угоди №5/1);

- всі інші положення Договору залишаються без змін (пункт 4 Додаткової угоди №5/1).

Додатковою угодою від 05.06.2014 №6 (далі - Додаткова угода №6), укладеною Агентством (замовник) та Товариством (продюсер-виконавець), викладено у новій редакції, зокрема, такі пункти Договору:

- строки виробництва фільму визначаються календарно-постановочним планом (до його складення - виробничо-економічними показниками), затвердженими продюсером-виконавцем та погодженими замовником (пункт 3.1 Договору);

- кошторисна вартість виробництва фільму складає 16 920 142 грн., в тому числі ПДВ 552 983 грн.: за рахунок замовника 8 589 033 грн., в тому числі ПДВ - 552 983 грн.; за рахунок продюсера-виконавця 8 331 109 грн. без ПДВ (пункт 4.1 нової редакції Договору);

- вартість послуг з виробництва фільму зазначена згідно з генеральним кошторисом (до його складення - орієнтовним лімітом витрат), затвердженим продюсером-виконавцем та погодженим замовником (пункт 4.2 Договору);

- замовник здійснює оплату послуг з виробництва фільму у сумі 8 589 033 грн., в тому числі з ПДВ - 552 983 грн., що є сумою Договору (пункт 4.4 Договору);

- замовник здійснює оплату послуг з виробництва фільму в розмірі, передбаченому пунктом 4.4 Договору, за рахунок видатків загального фонду Державного бюджету України за бюджетною програмою «Створення та розповсюдження національних фільмів, фінансова підтримка державного підприємства «Національний центр Олександра Довженка» у сумі 8 589 033 грн., в тому числі ПДВ - 552 983 грн., згідно з планом фінансування виробництва фільму: 2007 рік - 0,00 грн.; 2008 рік - 2 987 900 грн., в тому числі ПДВ; 2009 рік - 330 000 грн., в тому числі ПДВ; 2014 рік - 3 267 181 грн. без ПДВ; 2015 рік - 2 003 952 грн. без ПДВ (пункт 5.1 Договору);

Договір набирає чинності з моменту його укладення та діє до 31.08.2015, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 13.1 Договору).

За наслідками проведеної перевірки державних закупівель у Державній службі кінематографії (далі - Служба) за період з 01.01.2007 по 01.10.2010 встановлено завищення вартості проведених відповідачем робіт, внаслідок чого позивач вказує на обов'язок відповідача відшкодувати заподіяні збитки у розмірі 1 283 300 грн., проте самого акта від 01.10.2011 №04-20/1 щодо проведення перевірки державних закупівель позивач суду не надав.

Товариство у відзиві на позовну заяву просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог позивача.

Статтею 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України), а спливає у відповідні місяць та число останнього року строку, якщо строк визначений роками (частина перша статті 254 ЦК України).

У абзаці третьому підпункту 1.1 пункту 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» (далі - Постанова №10) зазначено, що, оскільки закон (пункт 10 частини другої статті 16, стаття 21 ЦК України, абзац третій частини другої статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначає визнання недійсними актів державних та інших органів, що суперечать законодавству і порушують права та законні інтереси осіб, як спосіб захисту цивільних прав, то до позовних заяв юридичних осіб і зазначених громадян про визнання недійсними таких актів застосовується загальна позовна давність.

В абзаці першому підпункту 2.1 пункту 2 Постанови №10 зазначено, що частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Посилання сторони на сплив позовної давності в процесі касаційного перегляду судового рішення не вважається такою заявою.

Пунктом 2.2 Постанови №10 визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що у зв'язку із завищенням вартості виконаних робіт відповідач має відшкодувати Агентству 1 283 300 грн. у порядку статті 224 ГК України.

Відповідно до частини першої статті 837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

На виконання умов Договору відповідачем виконувалися, а позивачем приймалися роботи, що підтверджується:

проміжним актом з підготовки періоду двосерійного повнометражного художнього фільму «Лицар Дикого поля» від 24.09.2008, відповідно до якого станом на 24.09.2008 роботи підготовчого періоду виконані на суму 2 711 536 грн.;

проміжним актом виконаних робіт підготовчого періоду двосерійного повнометражного художнього фільму «Лицар Дикого поля» від 10.12.2008, відповідно до якого станом на 10.12.2008 роботи підготовчого періоду виконані на суму 3 041 536 грн.

Вказані акти підписані уповноваженими представниками Служби і Товариства та скріплені їх печатками.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

Судом встановлено, а позивачем не спростовано, що Товариством виконано і передано, а Службою прийнято і оплачено частково виконані роботи за Договором без будь-яких зауважень.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин першої та третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Судом встановлено, що: Договір сторонами укладено з узгодженням всіх істотних умов; Договір виконано частково як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, тобто роботи частково виконані, прийняті та оплачені; жодних претензій та зауважень зі сторони замовника підряднику заявлено не було.

Разом з тим, відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із статтею 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною першою статті 225 ГК України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, стягнення збитків є видом цивільно-правової відповідальності.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Так, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на висновок перевірки третьої особи, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами Договору і не можуть їх змінювати.

Подібна правова позиція викладена у постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 22.01.2013 у справі №5006/18/13/2012.

Слід також зазначити, що у 2013 році прокурор Подільського району міста Києва звернувся до господарського суду міста Києва (справа №5011-31/17839-2012) з позовом в інтересах держави в особі Агентства до Товариства, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державна фінансова інспекція України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 1 283 300 грн. у порядку статті 1212 ЦК України.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.12.2013 у справі №5011-31/17839-2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2014, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Що ж до заяви відповідача про застування наслідків спливу строку позовної давності, то слід зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що позивач дізнався про завищення відповідачем вартості робіт за результатами проведеної Головним контрольно-ревізійного управлінням України перевірки державних закупівель, результати якої відображено в акті від 01.10.2011 №04-20/1.

Тобто днем, коли Агентство довідалося про порушення його права, є 01.10.2011, а позовну заяву позивачем подано 22.12.2015, тобто з пропуском строку позовної давності.

Позивачем не надано суду пояснень, а також не подано документального підтвердження причин зволікання із поданням даної позовної заяви та відповідного клопотання щодо поновлення строку позовної давності.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.02.2016.

Суддя О. Марченко