КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р. Справа№ 910/10138/14
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників cторін:

позивача: Данилова Л.А., довіреність б/н від 01.01.2016,

відповідача 1: Бугай І.І., довіреність № 18 від 05.01.2016,

відповідача 2: не з`явився,

третьої особи: не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2015

у справі № 910/10138/14 (суддя Прокопенко Л.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Пральний комплекс
до 1) Військової частини НОМЕР_1

2) Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 Міністерство оборони України

про стягнення 17 536,50 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Військової частини НОМЕР_1 та Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства Оборони України про стягнення 17 536,50 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.09.2014 позовні вимоги задоволено частково. З Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача стягнуто основний борг у розмірі 17218,00 грн, 3% річних у розмірі 308,52 грн та 1825,97 грн судового збору. Провадження у справі відносно Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України припинено на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

За апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 скасоване з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову, також ухвалою суду було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 - Міністерство оборони України.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.04.2015 у справі № 910/10138/14 рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 у справі № 910/10138/14 скасовано. Справу передано на новий розгляд.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.07.2015 позов задоволено. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікацій код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс" ( 04211, м. Київ, вул.. Лайоша Гавро 6, ідентифікаційний код 34344528) основну заборгованість в розмірі 17 218 ( сімнадцять тисяч двісті вісімнадцять) грн 08 коп., 3% річних в розмірі 318 ( триста вісімнадцять) грн 42 коп., судовий збір в розмірі 1827 ( одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Військова частина А 2788 подала апеляційну скаргу в якій просила суд рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2015 у справі №910/10138/14 скасувати повністю і припинити провадження у даній справі.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 у справі № 910/10138/14 на рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2015 передано для розгляду головуючому судді (судді-доповідачу) Андрієнку В.В.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2016 для розгляду апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 у справі № 910/10138/14 на рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2015 сформовано колегію суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2016 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 23.02.2016 року.

В судове засідання, яке відбулось 23.02.2016 року з`явились представники позивача та відповідача. Присутні представники надали суду усні пояснення щодо апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні надав письмовий відзив на апеляційну скаргу. В своєму відзиві позивач просив суд залишити Господарського суду міста Києва у справі № 910/10138/14 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню у зв`язку з таким.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю Пральний комплекс були надані послуги з прання і сухого чищення білизни, обмундирування, спецодягу та іншого речового майна військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 , що відображено в:

- акті здачі-приймання робіт від 31.05.2012 №ОУ-0001726;

- акті здачі-приймання робіт від 27.06.2012 №ОУ-0001960;

- акті здачі-приймання робіт від 18.07.2012 №ОУ0002052.

Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків між В/ч НОМЕР_1 та ТОВ Пральний комплекс станом на 24 липня 2012 року сума наданих послуг В/ч А-2788 становить 17 218,08 грн.

Отже, матеріалами справи (актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0001726, №ОУ-0001960, №ОУ-0002052) підтверджується надання послуг з прання і сухого чищення білизни, обмундирування, спецодягу та іншого речового майна військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 на загальну суму 17 218,08 грн.

Вказані акти містять підпис повноважного представника відповідача-1, а будь-яких заперечень щодо наданих послуг відповідачем-1 не заявлено, крім того вказана заборгованість підтверджується також актом звірки взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем-1 станом на 24.07.2012, підписаними повноважними представниками сторін та скріпленими їх печатками.

У період з 03.01.2012 по 18.07.2012 позивачем було виставлено відповідачу-1 накладні на загальну суму 17 218,08 грн для оплати наданих послуг.

Листом №1201 від 17.01.2013 позивач звернувся до відповідача-1 з вимогою сплатити вартість наданих послуг в сумі 17 218,08 грн.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача-1 грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача заборгованості за надані послуги у розмірі 17 218,08 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Військова частина НОМЕР_1 обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення її від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Доводи заявника, які наведені в апеляційній скарзі щодо того, що військова частина договір на 2011-2012 роки про надання послуг з позивачем не укладала і відповідно платником не була судом не беруться до уваги, оскільки вони не спростовують висновку суду про наявність обов`язку відповідача-1 по сплаті заборгованості у розмірі 17 218,08 грн на користь позивача та існування між сторонами правочину у спрощений спосіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 7 зазначеної статті передбачено, що не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 ГК України, виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ "Пральний комплекс" про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 заборгованості у розмірі 17 218,08 грн є правомірними та обґрунтованими.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення 3% річних з відповідача-1 у період з 25.09.2013 по 07.05.2014 по кожному акту окремо на загальну суму 318,42 грн.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати індексу інфляції та процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Системний аналіз законодавства свідчить, що обов`язок боржника відшкодувати кредитору причинені інфляцією збитки з нарахуванням процентів річних, випливає з вимог ст.625 Цивільного кодексу України.

При цьому, застосування положень частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України не передбачає наявність вини боржника. Відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунках в банку та неможливість виконання боржником грошового зобов`язання не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Отже, за розрахунком позивача, розмір відсотків річних складає 318,42 грн Відповідно, перевіривши розрахунок наданий позивачем колегія суддів дійшла висновку, що він відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому зазначена вимога підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2015 у справі №910/10138/14 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст. 104 ГПК України для його скасування або зміни, відсутні. У зв`язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду слід залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2015 у справі №910/10138/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/10138/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран