РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2016Справа №910/32518/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Інституту електрозварювання ім. Є.О.Патона Національної академії наук України до Державного підприємства "Науково-виробничий центр енергозберігаючих конструкцій і технологій "Технолуч" Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України (ДП НВЦ "Технолуч") про стягнення 21 799,77 грн., за участю представників позивача - Тодорович В.П., довіреність №К-48-67/06 від 11.01.2016 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року до суду звернувся позивач з вимогами до відповідача про стягнення 20 166,20 грн. основного боргу, 1 532,44 грн. пені та 101,13 грн. 3% річних у зв'язку з невиконанням своїх зобов'язань з внесення плати по відшкодуванню податку на землю за період з липня 2015 року по листопад 2015 року (включно), за договором №1444 від 25.02.2015 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.12.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 01.02.2016 року.

01.02.2016 року позивачем через канцелярію суду надано заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути 24 199,44 грн. основного боргу, 2 607,23 грн. пені та 174,39 грн. 3% річних у зв'язку з невиконанням своїх зобов'язань з внесення плати по відшкодуванню податку на землю за період з липня 2015 року по грудень 2015 року (включно), яка прийнята судом до розгляду.

15.02.2016 року позивачем в судовому засіданні надано письмові пояснення у справі.

Представник відповідача в судове засідання 15.02.2016 року не з'явився, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 64 ГПК України.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням НАН України від 04.03.2002 року №135 та акту про передачу від 02.04.2002 року з балансу Інституту електрозварювання ім. Є.О.Патона Національної академії наук України були передані на баланс Державного підприємства "Науково-виробничий центр енергозберігаючих конструкцій і технологій "Технолуч" Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України (ДП НВЦ "Технолуч") приміщення в корпусі №3 за адресою: м. Київ, вул. Боженко, 13, корпус №3А, загальною площею 1668 кв.м.

Згідно державного акту на право постійного користування ІІ-КВ №004145 від 07.05.2001 року будівлі корпусу №3 в м. Київ по вул. Боженко, 13, в яких знаходяться приміщення, що передані на баланс ДП НВЦ "Технолуч", розташовані на земельній ділянці, землекористувачем якої є Інститут електрозварювання ім. Є.О.Патона Національної академії наук України (позивач).

25.02.2015 року між Інститутом електрозварювання ім. Є.О.Патона Національної академії наук України (сторона-1) та Державним підприємством "Науково-виробничий центр енергозберігаючих конструкцій і технологій "Технолуч" Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України (ДП НВЦ "Технолуч") (сторона-2) було укладено договір №1444, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, сторона-2 відшкодовує стороні-1 плату за землю відповідно до розрахунку (додаток №1) при користуванні приміщенням, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Боженко, 13, корпус №3А, загальною площею 1668 кв.м. (п.1.1. договору).

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. договору сторона-1 зобов'язується до 15 числа кожного місяця надавати розрахунки по відшкодуванню плати за землю, а сторона-2 зобов'язується своєчасно до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, сплачувати відшкодування податку за землю згідно виславлених рахунків.

Поясненнями позивача, актом від 02.04.2002 року про передачу з балансу на баланс приміщень в корпусі №3 за адресою: м. Київ, вул. Боженко, 13, загальною площею 1668 кв.м., рахунками за період з липня 2015 року по грудень 2015 року та доказами їх направлення на адресу відповідача, які містяться в матеріалах справи, підтверджується наявність заборгованості у відповідача перед позивачем за період з липня 2015 року по грудень 2015 року включно за договором №1444 від 25.02.2015 року, по відшкодуванню податку за землю у загальному розмірі 24 199,44 грн.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Згідно з п. 14.1.136 ст. 14 Податкового кодексу України земельний податок - це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Відповідно до п. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України передбачено особливості нарахування земельного податку у випадку, коли будівлі перебувають у спільному користуванні кількох осіб, зокрема, за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних осіб, податок нараховується кожному із них пропорційно тій площі будівлі, що знаходиться у користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по відшкодуванню податку на землю у розмірі 24 199,44 грн. за період з липня 2015 року по грудень 2015 року включно обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позов в частині стягнення 174,39 грн. 3% річних обґрунтований та підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Пунктом 3.4. договору передбачено, що сума плати відшкодування податку на землю перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі стягується в установленому законом порядку з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Позовні вимоги в частині стягнення 2 607,23 грн. пені у зв'язку з простроченням відповідачем виконання взятих на себе зобов'язань з відшкодування податку на землю за договором №1444 від 25.02.2015 року за період з липня 2015 року по грудень 2015 року включно на підставі ст. 230 ГК України є обґрунтованими та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

За приписами статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Науково-виробничий центр енергозберігаючих конструкцій і технологій "Технолуч" Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України (03150, м. Київ, вул. Боженка, 13; код 31807880) на користь Інституту електрозварювання ім. Є.О.Патона Національної академії наук України (03150, м. Київ, вулиця Боженко, буд. 11, код 05416923) 24 199 (двадцять чотири тисячі сто дев'яносто дев'ять) грн. 44 коп. основного боргу, 2 607 (дві тисячі шістсот сім) грн. 23 коп. пені, 174 (сто сімдесят чотири) грн. 39 коп. 3% річних та 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 22.02.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна