ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.02.2016 р. Справа№ 914/2258/13

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» від 09.02.2016 року за вх. № 687/16 про відстрочення виконання судового рішення по справі № 914/2258/13

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (м. Київ)

до відповідача: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (м. Львів)

про: стягнення 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу за природній спожитий газ у сумі 1384675,33 грн. грн.

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Черменєвій В.С.

Представники:

від позивача 1: Не зявився.

від відповідача (заявника): ОСОБА_1 довіреність б/н від 30.09.2013 року.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» від 09.02.2016 року за вх. № 687/16 про відстрочення виконання судового рішення по справі № 914/2258/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу за природній спожитий газ у сумі 1384675,33 грн. грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.02.2016 року прийнято заяву до розгляду і призначено до розгляду на 15.02.2016 року. Ухвалою суду від 15.02.2016 року розгляд справи відкладено до 19.02.2016 року, згідно клопотання заявника та в звязку з відсутністю представника позивача.

Позивач вимог ухвали суду про прийняття заяви до розгляду від 11.02.2016 року, про відкладення від 15.02.2016 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

18.02.2016 року на електронну адресу Господарського суду Львівської області позивачем надіслано заперечення на заяву про відстрочення виконання рішення суду.

Відповідач (заявник) вимог ухвали суду про прийняття заяви до розгляду від 11.02.2016 року, про відкладення від 15.02.2016 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

15.02.2016 року за вх. № 6134/16 відповідач (заявник) подав клопотання про відкладення розгляду заяви по справі № 914/2258/13.

19.02.2016 року за вх. № 6805/16 заявником подано уточнення до заяви, згідно якого він просить суд розстрочити виконання рішення рівними частинами на шість місяців.

Згідно ч. 1 ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Заявник стверджує, що 22.08.2013 року Господарським судом Львівської області на виконання рішення від 06.08.2013 р. по справі № 914/2258/13 було видано судовий наказ про примусове виконання рішення, відповідно до якого проводиться стягнення з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 515471,47 грн. пені., 652930,10 грн. - штрафу, 101903,79 грн. - 3% річних, 114369,98 грн. - інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 27693,51 грн. Всього 1 412 368,85 грн.

Заявник зазначає. що 06.06.2015 р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", відповідно до якого було внесено зміни до ст. 18. Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу, зокрема, встановлено порядок проведення розрахунків за природний газ всіма категоріями споживачів з гарантованим постачальником природного газу. Так, ст. 18 Закону доповнено пунктом п. 13, відповідно до якого, заборгованість за природний газ, спожитий з 1 січня 2014 р. до 31 грудня 2014 р. (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом заборгованості за природний газ, спожитий до 01.01.2014 р. (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду). Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню за умови виконання цих вимог.

Предметом розгляду по справі № 914/2258/13 було стягнення пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасно проведені розрахунки за поставку природного газу у 2012 році по договору купівлі-продажу природнього газу 01/12-97-БО від 19.01.2012 року.

По договору № 01/12-97-БО від 19.01.2012 року заборгованість оплачена в повному обсязі, що підтверджується Актом звіряння розрахунків від 04.06.2015 р., згідно якого залишок боргу становить 1412 368,85 грн. - що відповідає сумі штрафних та фінансових санкцій.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 19.01.2016 року по справі №910/30375/15 було задоволено позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» до ПАТ «НАК «Нафгогаз України» та вирішено зобов'язати ПАТ «НАК «Нафтогаз України» списати штрафні санкції Львівського міського комунального підприємства ''Львівтеплоенерго" у розмірі 114369,98 грн. - інфляційних втрат, три відсотки річних у розмірі 101 903,79 грн., пеню у розмірі 515 471,47 грн. та 7% штрафу у розмірі 652 930,10 грн., що підлягають стягненню на підставі Рішення Господарського суду Львівської області від 06.08.2013 року у справі № 914/2258/13.

А тому, за твердженням заявника, у випадку проведення виконавчих дій, спрямованих на стягнення коштів, ЛМКП «Львівтеплоенерго» буде позбавлене можливості скористатись правом на списання, гарантованим Законом України «Про засади функціонування ринку природного газу». Враховуючи той факт, що підприємство повністю оплатило борт по договору, заявник вважає, що позбавлення права ЛМКП «Львівтеплоенерго» на списання нені, штрафних та фінансових санкцій буде суперечити принципу рівності підприємств перед законом.

Заявник зазначає, що тариф на послуги з теплопостачання та централізованого опалення, що діє у м. Львові, є економічно необґрунтованим. Зокрема, ЛМКП «Львівтеплоенерго» не те, що не отримує прибутку від здійснення своєї діяльності, а й не покриває фактичної виробничої собівартості виробленої теплової енергії та наданих послуг.

Нерегулярно з бюджету отримується субвенція на погашення заборгованості з різниці в тарифах у зв'язку із невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування. Проте, така субвенція, спрямована лише на покриття затрат на вироблення теплової енергії та надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для категорії - «населення». Тобто, не відшкодовується різниця в тарифах, затверджених для категорії споживачів - «бюджетні органи/установи/організації», прибуток підприємство, відповідно, також не отримує.

Підприємство неодноразово зверталося до відповідних державних органів з проханням коригування діючих тарифів, для досягнення ними хоча б рівня беззбитковості.

У 2015 році ціна на газ для виробництва теплової енергії лише для населення зросла у 2,29 рази. У зв'язку з цим, підприємство не має змоги вчасно розраховуватися за поставлений державною компанією газ, і через збитковість затверджених державою тарифів, змушене нести непомірні додаткові витрати: сплачувати на користь позивача десятки мільйонів; гривень пені, інфляційних втрат, 3 % річних, а також сплачувати, відповідно, мільйони гривень виконавчого збору на користь державної виконавчої служби.

Для уникнення банкрутства теплопостачальних підприємств, у зв'язку з ситуацією, що склалася, і було запроваджено на законодавчому рівні процедуру погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Виконавчі провадження було зупинено на підставі попередньої редакції ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, у травні 2015 року, до Закону України «Про виконавче провадження», було внесено зміни: не зупиняються виконавчі провадження стосовно стягнення заборгованості на користь НАК «Нафтогаз України» та її дочірніх компаній.

На даний момент одночасно відновлено усі виконавчі провадження, зокрема Залізничним ВДВС ЛМУЮ, Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Львівській області, Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

По даних виконавчих провадженнях арештовано усі рахунки ЛМКП «Львівтеплоенерго» в банківських установах, винесено постанови про арешт майна та заборону його відчуження,

Як вбачається з графи «Дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги Балансу ЛМКП «Львівтеплоенерго», станом на 30.09.2015 року, заборгованість контрагентів перед підприємством становить 133822 тис. грн.

Згідно графи «збиток» («чистий фінансовий результат») Звіту про фінансові результати за 9 місяців 2015 року, підприємство вже отримало збитку на 76198000,00 грн.

Накладення стягнення на майно підприємства унеможливить його господарську діяльність, що створить реальну загрозу банкрутства останнього, що в свою чергу призведе до аварійної ситуації в опалювальний період.

Відповідно до п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін. їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, та інші обставини справи, зокрема, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ПІК, ця стаття не вимагає. . господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Питання надання ЛМКП «Львівтеплоенерго» розтермінування вже було предметом розгляду господарських судів, зокрема і Вищого господарського суду України (Постанова від 05.08.2013 року у справі № 5015/3077/12).

ВГС України зазначено, що надання ЛМКП «Львівтеплоенерго» розстрочки виконання рішення про стягнення заборгованості є правомірним. Паралізація опалення м. Львова та гарячого -.водопостачання його мешканців задля термінового стягнення на користь позивача штрафних та інших санкцій не може вважатися адекватним заходом, оскільки негативні наслідки для відповідача (ЛМКП «Львівтеплоенерго») та позивача ( ПАТ «НАК «Нафтогаз») не є рівноцінними.

Ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомим є той факт, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» є монополістом з постачання теплової енергії у м. Львові. У споживачів підприємства є обов'язок сплачувати щомісяця за фактично спожиту теплову енергію в опалювальний період, та протягом усього року за приєднане теплове навантаження та гарячу воду.

Заявник вказує, що у випадку примусового стягнення може бути зірвано опалювальний сезон, мешканці міста Львова можуть залишитися без опалення та гарячого водопостачання, оскільки підприємство є монополістом у сфері надання послуг з теплопостачання у межах діючих теплових мереж. Також надання послуг з теплопостачання буде неможливим, у зв'язку з відсутністю у ЛМКП «Львівтеплоенерго» коштів на закупівлю природного газу. Без опалення також залишаться бюджетні установи/організації/органи та юридичні особи.

Заявник зазначає, що одночасне звернення стягнення на майно та кошти підприємства призведе до загрози банкрутства підприємства.

19.02.2016 року за вх. № 6805/16 заявником подано уточнення до заяви, згідно якого він просить суд розстрочити виконання рішення рівними частинами на шість місяців.

У запереченні на заяву стягувач зазначає, що Господарським судом Львівської області прийнято до розгляду заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», (далі-Боржник) про відстрочку виконання рішення Господарського суду Львівської області від 06.08.2013 р. у справі № 914/2258/13 (стягнення з Боржника на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Компанія): 114 369,98 грн. (сто чотирнадгіять тисяч триста шістдесят дев'ять) грн. 98 коп. інфляційних втрат, три відсотки річніос у розмірі 101 903,79 грн, (сто одну тисячу дев'ятсот три) грн. 79 коп., пеню у розмірі 515 471,47 грн. (п'ятсот п'ятнадг/ять тисяч чотириста сімдесят одна) грн. 47 коп. та 7% штрафу у розмірі 652 930,10 грн. (шістсот п'ятдесят дві тисячі дев'ятсот тридцять) грн. 10 коп. та 27693 (двадцять сім тисяч шістсот дев'яносто три) грн. 51 коп. судового збору. Крім того Ухвалою вищезазначеного суду від 15.09.2015 р. боржникові була надана відстрочка виконання рішення суду від 06.08.2013 р. до 31.01.2016 р.

Стягувач зазначає, що на день розгляду справи сума боргу відповідача складається зі суми штрафних та фінансових санкцій, а також судового збору, які були присуджені судом до стягнення з боржника у зв'язку з неналежним та недобросовісним виконанням своїх договірних зобов'язань, що полягає у невчасних та неповних розрахунках останнього за надані послуги за Договором. Жодних повідомлень від відповідача про наявність об'єктивних підстав, що унеможливлюють вчасне і належне виконання своїх договірних зобов'язань позивачу не надходило. Тобто, заборгованість за вказаним рішенням суду виникла з вини саме відповідача, оскільки останній був зобов'язаний вжити всіх можливих заходів для належного та вчасного виконання своїх договірних зобов'язань в порядку ст.526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

У той же час, на переконання Компанії боржник на підтвердження виняткових обставин, що змусили його звернутися до суду із заявою про відстрочку виконання рішення, повинен надати, в розуміння вищезазначеної постанови Пленуму Вищого господарського суду документи, які б підтвердили наявну загрозу банкрутства (ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство боржника), відсутність коштів на банківських рахунках ( виписки з усіх рахунків боржника) і майна, на яке можливо було б звернути стягнення (баланс «Звіт про фінансові результати» боржника на момент подання заяви), стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Стягувач зазначає, що 16.11.2015 р. на виконання рішення Господарського суду Львівської області у справі № 914/2258/13 видана постанова про прийняття до виконання виконавчого провадження ВП № 40446717. На виконання даного рішення суду боржником не здійснювалось погашення боргу.

На переконання стягувача, суд, надаючи боржникові розстрочку виконання рішення на невизначений строк дозволяє йому уникнути відповідальності за рішенням суду. Небажання боржника виконувати рішення судів, про що свідчить неодноразове його звернення до суду по аналогічних справах з такими ж заявами, говорить про зловживання правом з його сторони, що є неприпустимим по відношенню до Кредитора.

Враховуючи тяжкий фінансовий стан позивача, а також інфляційні процеси, що відбуваються в державі, стягувач вважає за неможливе та недоцільне задовольняти заяву відповідача про розстрочку виконання судового рішення.

Більш того, з доводів, викладених відповідачем у своїх запереченнях та поясненнях по даній справі, а також з установчих документів відповідача вбачається, що останній веде активну господарську діяльність. Тобто, все вищевикладене свідчить про відсутність будь-яких підстав, які б могли ускладнити або унеможливити виконання судового рішення, а тому у даному випадку обставини для розстрочки виконання судового рішення відсутні.

Таким чином, сятгувач не вбачає жодних виняткових обставин, які є підставами для надання судом розстрочки виконання рішення Господарського суду Львівської області від 06.08.2013 р. у справі № 914/2258/13.

Також, стягувач звертає увагу на те, що Вищим господарським судом України було прийнято ряд постанов, в яких колегії суддів приходять до висновку, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача.

Стягувач зазначає, що Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», як суб'єкт господарювання державного сектору економіки, яка забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом, має стратегічне значення для безпеки та економіки держави. Відповідно до Статуту позивача, реалізація імпортного природного газу суб'єктам господарювання є однією з основних видів діяльності позивача.

За спірним договором постачався імпортований природний газ, закуплений позивачем за зовнішньоекономічними контрактами, умовами яких встановлені чіткі строки розрахунків за поставлений газ, а також жорсткі санкції за порушення цих строків, аж до припинення постачання природного газу на територію України. Саме тому, позивач розраховує на те, що вчасне виконання боржником своїх зобов'язань перед позивачем, в тому числі за судовими рішеннями, мінімізує ризик невчасних розрахунків Компанії за поставлений за зовнішньоекономічними контрактами імпортований природний газ, зменшить можливі фінансові втрати; позивача та позбавить необхідності залучати комерційні кредити для розрахунків з постачальниками імпортованого природного газу. Більш того, наслідком невчасних та неповних розрахунків контрагентів позивача за надані ним послуги стало залучення позивачем довгострокових кредитів, обтяження за якими станом на 01.10.2014 року становлять 129536234,00 тис. грн., що підтверджується Консолідованим балансом підприємства позивача станом на 01.10.2014 р. Загалом же, довгострокові зобов'язання і забезпечення діяльності позивача становлять 62474671,00 тис. грн.

З огляду на наведене вище, відповідно до ст. 121 ГПК України, стягувач просить у задоволенні заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» від 09.02.2016 р. про відстрочку виконання рішення Господарського суду Львівської області від 06.08.2013 р. у справі № 914/2258/13 відмовити в повному обсязі.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, з метою надання можливості добровільного виконання заявником судового рішення, з урахуванням обставин, викладених в уточненій заяві про розстрочення виконання рішення, можна зробити висновок, що уточнена заява відповідача про розстрочення рівними частинами строком на шість місяців виконання рішення Господарського суду Львівської області від 06.08.2013 р. у справі № 914/2258/13 підлягає задоволенню частково, а саме, в частині розстрочення на два місяці рівними частинами виконання рішення Господарського суду Львівської області від 06.08.2013 р. у справі № 914/2258/13.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 86, 121 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Уточнену заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» від 09.02.2016 року за вх. № 687/16 про відстрочення виконання судового рішення по справі № 914/2258/13 про розсрочення виконання судового рішення по справі № 914/2258/13 задоволити частково.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області від від 06.08.2013 р. у справі № 914/2258/13 на два місяці щомісячно з дня набрання законної сили ухвали про розстрочку виконання рішення у таких розмірах:

- до 19.03.2016 року 706184,42 грн.

- до 19.04.2016 року 706184,43 грн.

3. Ухвала набирає законної сили 19 лютого 2016 року.

4. Ухвала дійсна для предявлення до виконання до 18 лютого 2017 року.

Суддя Пазичев В.М.