КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2016 р. Справа№ 910/20121/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Коршун Н.М.

Мальченко А.О.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Кубрак Ж.Б., дов. б/н від 04.06.2015р.

від відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Жилкомунсервіс"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 28.10.2015 року

у справі № 910/20121/15 (суддя Нечай О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариств "Київенерго"

до Приватного акціонерного товариства "Жилкомунсервіс"

про стягнення заборгованості в розмірі 139 870,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічного акціонерного товариств "Київенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Жилкомунсервіс" про стягнення заборгованості в розмірі 139 870,65 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 28.10.2015р. у справі № 910/20121/15 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Жилкомунсервіс" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" заборгованість за спожиту активну електричну енергію в розмірі 82 252 (вісімдесят дві тисячі двісті п'ятдесят дві) грн. 97 коп. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Жилкомунсервіс" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" пеню в розмірі 20 578 (двадцять тисяч п'ятсот сімдесят вісім) грн 42 коп., інфляційні втрати в розмірі 35 340 (тридцять п'ять тисяч триста сорок) грн 99 коп., 3 % річних в розмірі 1 698 (одна тисяча шістсот дев'яносто вісім) грн 27 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 797 (дві тисячі сімсот дев'яносто сім) грн 42 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Жилкомунсервіс" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 28.10.2015р. у справі № 910/20121/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 11.01.2016р. апеляційну скаргу Приватне акціонерне товариство "Жилкомунсервіс" у справі № 910/20121/15 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді Зубець Л.П., Шевченко Е.О.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 р. у справі № 910/20121/15 було змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Мальченко А.О., у зв'язку з перебуванням судді Шевченко Е.О. у відпустці.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2016р. у справі № 910/20121/15 у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюк А.І., судді Зубець Л.П., Шевченко Е.О. апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 09.02.2016р..

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 09.02.2016р. апеляційну скаргу Приватне акціонерне товариство "Жилкомунсервіс" у справі № 910/20121/15 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді Коршун Н.М., Мальченко А.О.

Представник позивача у судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні стягнення пені в розмірі 20 578,42 грн.

Представники відповідача у судове засідання не з'явились. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

17.11.2005 між АЕК "Київенерго" (в подальшому перейменоване на Публічне акціонерне товариство "Київенерго", постачальник) та Закритим акціонерним товариством "Жилкомунсервіс" (в подальшому перейменовано на Приватне акціонерне товариство "Жилкомунсервіс", споживач) було укладено Договір на постачання електричної енергії № 80249 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та Додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до п. 2.2.4 Договору споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатків "Порядок розрахунків за електроенергію та зняття показань електролічильників споживачів".

Згідно з п. 2.1 Додатку "Порядок розрахунків" до Договору споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії за розрахунковий період за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним рахунком.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

В обґрунтування свої вимог позивач зазначає, що відповідачем систематично порушуються договірні зобов'язання в частині оплати вартості поставленої електроенергії, внаслідок чого у відповідача за період з 01.06.2014 по 01.07.2015 виникла заборгованість за використану активну електричну енергію у розмірі 82 252,97 грн.

Твердження відповідача щодо неврахування здійснених відповідачем оплат у загальному розмірі 33 160,00 грн спростовуються наданим позивачем розрахунком, з якого вбачається зарахування оплати на спірну суму 33 160,00 грн, платіжними дорученнями № 50 від 25.03.2015 на суму 6 000,00 грн, № 105 від 26.05.2015 на суму 21 160,00 грн та №139 від 25.06.2015 на суму 6 000,00 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про електроенегетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Згідно з п. 2.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 р. N 28, (далі - Правила) користування електричною енергією - споживання електричної енергії з дотриманням споживачем визначених відповідними договорами умов підключення електроустановок споживача до електричних мереж у точці приєднання, умов оплати купованої електричної енергії та режимів споживання електричної енергії для отримання договірних обсягів електричної енергії та величини потужності.

Відповідно до п. 1.3 Правил постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Згідно з п. 5.1 Правил договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що оскільки відповідачем не надано доказів, які спростовували наведені факти по оплаті за використану електричну енергію, таким чином позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за Договором в розмірі 82 252,97 грн є обґрунтованими.

Щодо вимог про стягнення з відповідача стягнення 3 % річних в розмірі 1 698,27 грн та інфляційну складову боргу в розмірі 35 340,99 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правомірного висновку, що вимоги щодо стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 1 698,27 грн та інфляційної складової боргу в розмірі 35 340,99 грн підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 20 578,42 грн., що передбачений п. 4.2.2 договору. Колегія судді не погоджується з таким вимогами виходячи з наступного.

Як зазначає апелянт в апеляційній скарзі, ухвалою господарського суду м. Києва від 28.12.2012 р. порушено провадження у справі № 5011-46/19084-2012 за заявою публічного акціонерного товариства "Київенерго" про банкрутство приватного акціонерного товариства "Жилкомунсервіс" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства;

не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Мораторій на задоволення вимог кредиторів застосовується до вимог кредиторів щодо відшкодування збитків, що виникли у зв'язку з відмовою боржника від виконання зобов'язань, у порядку, передбаченому частиною десятою статті 17 цього Закону.

Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян, авторської винагороди, на невикористані та своєчасно не повернуті кошти Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів, що здійснюється боржником у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону, або керуючим санацією згідно з планом санації, затвердженим господарським судом, або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому статтею 31 цього Закону.

Дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

Таким чином на даний час діє мораторій, що не заперечується позивачем.

17.06.2013 р. відбулося попереднє судове засідання, в якому було затверджено реєстр вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства "Жилкомунсервіс".

Ухвалою від 30.08.2013 р. припинено процедуру розпорядження майном Приватного акціонерного товариства "Жилкомунсервіс" та повноваження розпорядника майна, відкрито процедуру санації боржника, керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Седлецького О.В., якого зобов'язано протягом трьох місяців подати для схвалення зборам кредиторів план санації боржника, що має відповідати вимогам ст. 18 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", надати суду докази його розгляду зборами кредиторів боржника, на 02.12.2013 р. призначено судове засідання з метою перевірка виконання учасниками процесу вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою від 29.01.2014 р. було затверджено план санації Приватного акціонерного товариства "Жилкомунсервіс".

Строк процедури санації ПрАТ «Жилкомунсервіс» продовжено.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстав для стягнення з відповідача пені за порушення договірних зобов'язань в частині оплати вартості поставленої електроенергії не вбачається, оскільки на час дії мораторію пеня не нараховується.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які і посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з наведеного, колегія Київського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Жилкомунсервіс" підлягає частковому задоволенню, рішення Господарського суду м. Києва від 28.10.2015 р. у справі № 910/20121/15 слід скасувати в частині стягнення пені в розмірі 20 578,42 грн., в цій частині в позові відмовити.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Жилкомунсервіс" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2015 р. у справі № 910/20121/15 скасувати в частині стягнення пені в розмірі 20 578,42 грн., з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог.

3. В іншій частині рішення залишити без змін.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код: 00131305, р/р 1 у Головному управлінні по м. Києву та Київській області ПАТ "Ощадбанк", МФО 322669) на користь Приватного акціонерного товариства "Жилкомунсервіс" (04060, м. Київ, вулиця Вавілових, будинок 18; ідентифікаційний код: 24725452) судовий збір за подачу позовної заяви в сумі в розмірі 2 410,04грн. та судовий збір за розгляд апеляційної скарги в розмірі 2 623,80 грн.

5. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду м. Києва з зазначенням відповідних реквізитів сторін.

6. Матеріали справи № 910 /20121/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

7. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Н.М. Коршун

А.О. Мальченко