ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"15" лютого 2016 р. Справа № 911/48/16

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробнича Комерційна Фірма Агрорай

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Комплекс Агромарс

про стягнення 360 759,64грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники:

від позивача ОСОБА_2 (довіреність б/н від 08.01.2016);

від відповідача ОСОБА_3 (довіреність № 04/КАМ/Ю від 21.12.2015).

СУТЬ СПОРУ: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробнича Комерційна Фірма Агрорай (далі ТОВ ВКФ Агрорай) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Комплекс Агромарс (далі ТОВ Комплекс Агромарс) про стягнення 360759,64грн у т.ч.:

- 358 911,00грн основна заборгованість.

- 1730,64грн пеня за період з 26.12.2015 по 29.12.2015;

- 118,00грн проценти за період з 26.12.2015 по 29.12.2015.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобовязань за договором поставки №658/2015/КАМ/0 від 25.09.2015 в частині оплати за поставлений товар у встановлений договором строк.

Відповідач у справі ТОВ Комплекс Агромарс у запереченні на позовну заяву вказує на те що, вимоги позивача є необґрунтованими та передчасними, оскільки поставлена продукція в рахунок якої позивач просить суд стягнути кошти є неякісною, має значні відходження від норм та стандартів. Також відповідач вказує, що товар отриманий неналежною особою.

До розгляду справи по суті заявлених вимог, позивачем подана заява про збільшення заявлених вимог. У поданій заяві позивач просить стягнути з відповідача 373 700,10грн, у тому числі:

- 358 911,00грн основна заборгованість.

- 13 845,11грн пеня за період з 26.12.2015 по 26.01.2016;

- 943,99грн проценти за період з 26.12.2015 по 26.01.2016.

Відповідна заява прийнята судом до розгляду, оскільки, в силу ст.22 ГПК України, право на збільшення або зменшення позовних вимог є процесуальним правом позивача, яке може бути ним реалізовано у будь-який час до прийняття рішення по суті.

15.02.2016 сторонами подано заяву б/д від 15.02.2016 про затвердження мирової угоди, за умовами якої відповідач визнав суму основного боргу за товар, поставлений на підставі видаткової накладної № 50 від 04.12.2015 згідно договору поставки № 658/2015/КАМ/О від 25.09.2015 в розмірі 358 911,00грн, а позивач, в свою чергу, відмовився від права нарахування та/або застосування штрафних санкцій за прострочення оплати вказаного товару, в тому числі пені, 3% річних та інфляційних втрат, штрафів, неустойки, інших можливих нарахувань.

У відповідності до частин 2-4 ст. 78 ГПК України до прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Мирова угода може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмету позову.

Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 80 Господарського процесуального кодексу України у випадку припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов'язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов'язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін.

Аналогічна правова позиція викладена у абз. 7, 8 пункту 3.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції №18 від 26.12.2011

Розглянувши подану на затвердження мирову угоду суд прийшов до висновку, що вона не відповідає закону.

Статтями 22, 78 Господарського процесуального кодексу України встановлено право позивача на відмову від позову.

У Господарському процесуальному кодексі України відсутні положення, якими передбачено можливість відмови позивача від права в тому числі (від права нарахування штрафних санкцій, в тому числі пені, 3% річних та інфляційних втрат).

Враховуючи викладене суд відмовляє у задоволенні заяви від 15.02.2016 про затвердження мирової угоди.

В судовому засіданні 15.02.2015 позивач подав заяву б/д від 15.02.2016 про відмову від позову в частині стягнення 13 845,11грн пені та 943,99грн 3% річних у звязку зі сплатою відповідачем суми основного боргу. Заява підписана представником позивача ОСОБА_2, яка уповноважена на вчинення дій щодо, зокрема, відмови від позову довіреністю б/н від 08.01.2016 (а.с.49.

Відповідно до частини четвертої статті 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі, зокрема, відмовитись від позову.

Згідно приписів частини четвертої статті 78 та пункту 4 частини першої і частини другої статті 80 Господарського процесуального кодексу України про прийняття відмови позивача від позову господарський суд виносить ухвалу, якою припиняє провадження у справі. У випадку припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

За таких обставин суд приймає відмову позивача від позову в частині стягнення 13 845,11грн пені та 943,99грн 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача, суд вважає, що провадження у даній справі підлягає припиненню з наступних підстав.

Так, звертаючись з даним позовом позивач просив суд стягнути з відповідача 358 911,00грн основна заборгованість,139845,11грн пені, 943,99грн 3% річних.

Як вбачається з заяви про відмову від позову в частині стягнення пені та процентів, яка прийнята судом, позивач також зазначає про сплату відповідачем на його рахунок суми основного боргу.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно п. 4 ч. 1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом

Таким чином, оскільки на момент розгляду справи за відповідачем не рахується заборгованості за поставлений товар, що була предметом розгляду вказаного спору, а в іншій частині вимог, а саме стягнення пені та 3% річних, позивач відмовився від позову, суд дійшов висновку щодо припинення провадження у даній справі.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються, зокрема, з судового збору; розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

В силу п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно п. 5 ст. 7 Закону України Про судовий збір передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи, що позивач відмовився від позову в частині стягнення 13 845,11грн пені та 943,99грн 3% річних і така відмова прийнята судом, сплачена до державного бюджету сума судового збору за вказані вимоги поверненню не підлягає.

В силу ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 5383,66грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 49 п. 1-1, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Провадження у справі №911/48/16 припинити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Комплекс Агромарс на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробнича Комерційна Фірма Агрорай 5383,66грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Копії ухвали направити сторонам у справі.

Суддя С.І. Чонгова