ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2016 р.Справа № 916/3714/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Лавриненко Л.В.

суддів: Пироговського В.Т., Філінюка І.Г.

при секретарі судового засідання - Мельник Ю.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Білявка, Одеської області

на рішення Господарського суду Одеської області від 02.11.2015 р.

у справі №916/3714/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Вишгороденергобудтранс" м. Вишгород, Київської області

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Біляївка, Одеської області

про стягнення 20 312,85 грн.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 р. прийнята до провадження та призначена до розгляду апеляційна скарга фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Біляївка, Одеської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційна скарга розглянута в межах строку, вставленого частиною 1 ст. 102 ГПК України.

В вересні 2015 р. Приватне акціонерне товариство "Вишгороденергобудтранс" м. Вишгород, Київської області звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Біляївка, Одеської області про стягнення заборгованості в розмірі 20 312,85 грн., яка складається з заборгованості за оренду землі у сумі 18 669,68 грн. та нарахованого штрафу і пені у розмірі 1 643,17 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1 827 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 15.03.2014 р. між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 м. Біляївка, Одеської області укладено договір оренди будівель та споруд майнового комплексу бази відпочинку „Сигнал" з усім обладнанням та устаткуванням. Пунктом 7.1.4 цього договору передбачено, що орендар зобов'язаний нести всі витрати з експлуатації об'єкта, зокрема, здійснювати оплату оренди землі.

Позивач також зазначає, що після закінчення дії вказаного договору та повернення в березні 2015 р. майна і обладнання бази відпочинку, при звірці у Білгород - Дністровській об'єднаній ДПІ ГУ ДФС в Одеській області встановлено, що відповідачем не було здійснено оплату обов'язкових платежів за оренду землі.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.11.2015 р. позов Приватного акціонерного товариства "Вишгороденергобудтранс" м. Вишгород, Київської області задоволено частково.

Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Біляївка, Одеської області на користь Приватного акціонерного товариства "Вишгороденергобудтранс" м. Вишгород, Київської області заборгованість по земельному податку у розмірі 18 669 грн., в частині стягнення штрафу та пені у розмірі 1 643,17 грн. у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з наведеним судовим рішенням, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 м. Біляївка, Одеської області звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування заявлених вимог відповідач зазначає, що ним відповідно до вимог п. 5.1 договору, 02.10.2014 р. в повному обсязі перераховано оренду плату в розмірі 36 000 грн. за користування майном.

Також, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 м. Біляївка, Одеської області зазначає про те, що з огляду на закінчення терміну дії договору ним разом з представником позивача без будь-яких претензій з боку останнього було складено акт приймання - передачі майнового комплексу бази відпочинку "Сигнал".

Крім того, відповідач зазначає, що позивачем впродовж дії договору жодного разу не пред'являлися вимоги щодо оплати оренди землі, в яких було б зазначено конкретні суми такої оплати, розрахунок та порядок проведення розрахунків.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 м. Біляївка, Одеської області вважає, що оскільки основним орендарем земельної ділянки, на якому розташована база відпочинку, на підставі договору від 09.09.1998р. № 20 є саме позивач, а умови вказаного договору до його відома не ставилися, то саме на Приватне акціонерне товариство "Вишгороденергобудтранс" м. Вишгород, Київської області покладено обов'язок по сплаті орендної плати за землю.

В поданому відзиві, Приватне акціонерне товариство "Вишгороденергобудтранс" м. Вишгород, Київської області заперечує проти доводів викладених в апеляційній скарзі фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Білявка, Одеської області та просить суд оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.03.2014 р. між Приватним акціонерним товариством "Вишгороденергобудтранс" м. Вишгород, Київської області та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 м. Білявка, Одеської області укладено договір оренди будівель, споруд, майнового комплексу бази відпочинку "Сигнал".

Згідно п. 1.1 договору, орендодавець зобов'язується передати орендареві, а орендар зобов'язується прийняти у строкове платне користування майновий комплекс бази відпочинку "Сигнал" з усім обладнанням та устаткуванням, що належить орендодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 03.10.2008 р. № 397, і розташований на земельній ділянці площею 9 900 кв. м., яка перебуває у користуванні на підставі договору, зареєстрованого 09.09.1998 р. № 20.

Відповідно до п. 4.1 договору, строк оренди становить один рік з дати приймання об'єкта за актом приймання - передачі.

Пунктом 5.1 договору, сторонами визначено загальний розмір орендної плати за об'єкт, що становить 36 000 грн. на рік

Згідно п. 5.3 договору, орендар зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дати приймання об'єкта за актом приймання - передачі перерахувати орендну плату за сорок сім днів авансом.

Приписами п. 5.4 договору встановлено, що повний розрахунок проводиться по закінченню літнього сезону.

Відповідно до п. 7.1.4 договору орендар зобов'язаний нести всі витрати з експлуатації об'єкта: плата оренди землі, електроенергію, водопостачання, стоки та інші сторонні послуги.

Пунктом 10.3 договору встановлено, що договір набуває чинності в момент, визначений у п. 3.4 та діє до 15.09.2015 р., але не раніше ніж до підписання акту приймання-передачі згідно з п. 8.5 договору.

Закінчення строку договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке відбулося під час дії договору (п.10.4 договору).

Згідно п. 10.8.4, дія договору припиняється, зокрема, у разі розірвання договору за згодою сторін.

18.03.2015 р. орендований відповідачем майновий комплекс повернуто позивачу в порядку п. 8.5 договору, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі.

Як зазначалося вище, після закінчення дії вказаного договору та повернення орендованого майна, при звірці у Білгород - Дністровській об'єднаній ДПІ ГУ ДФС в Одеській області встановлено, що відповідачем не було здійснено оплату обов'язкових платежів за оренду землі.

Приватним акціонерним товариством "Вишгороденергобудтранс" м. Вишгород, Київської області на адресу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Білявка, Одеської області двічі 06.04.2015 р. та 30.06.2015 р. направлялися вимоги щодо погашення заборгованості, які залишені відповідачем без реагування.

Вказані обставини стали підставою для звернення Приватним акціонерним товариством "Вишгороденергобудтранс" м. Вишгород, Київської області з позовом по даній справі про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Білявка, Одеської області збитків у сумі 20 312,85 грн., які складаються з сум сплачених в якості плати за землю, а також штрафів та пені, сплачених відповідно до статей 126 та 129 Податкового кодексу України.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 наведеного кодексу до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідальність у вигляді відшкодування збитків та інших способів відшкодування майнової шкоди, у тому числі стягнення збитків, заявлених позивачем, настає за наявності всіх елементів складу правопорушення, а саме:

- протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи);

- шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру;

- причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками;

- вини особи, яка заподіяла збитки.

У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Крім того, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювана та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Умовою відповідальності за правопорушення є вина заподіювана збитків, тобто винною дією є невиконання, відмова від виконання або неналежне виконання зобов'язань.

Стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань здійснюється в порядку ст. 623 Цивільного кодексу України, при застосуванні норм якої враховується і те, що згідно норм ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких обставин, мало місце заподіяння збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем господарського зобов'язання, яке виникло на підставі договору оренди від 15.03.2014 р., а саме недотримання умов п. 7.1 4 договору, відповідно до якого саме орендар зобов'язаний нести всі витрати з експлуатації об'єкта, зокрема, здійснювати оплату оренди землі.

Таким чином, приймаючи до уваги, що до обов'язків відповідача безпосередньо входить оплата за землю, яка за розрахунком позивача, складає за грудень 2014 р., січень, лютий та частину березня 2015 р.(до 18.03.2015р.) 18 669,68 грн., суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо того, що ці витрати є збитками позивача і підлягають задоволенню за рахунок відповідача.

Разом з тим, Одеський апеляційний господарський суд погоджується з судом першої інстанції щодо необґрунтованості нарахування штрафу та пені, оскільки відповідно до приписів податкового законодавства та Закону України «Про оренду землі», обов'язок своєчасної сплати земельного податку або орендної плати за землю покладено на користувача земельної ділянки, тобто на Приватне акціонерне товариство "Вишгороденергобудтранс" м. Вишгород, Київської області відповідно до договору від 09.09.1998 р. № 20, а відповідач на підставі договору оренди від 15.03.2014 р. повинен лише відшкодувати позивачу ці витрати.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи, викладені фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 м. Білявка, Одеської області в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду.

Враховуючи викладене, Одеський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що судом першої інстанції оскаржуване рішення прийнято з урахуванням вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 85, 91, 93, 99, 101-105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Білявка, Одеської області залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 02.11.2015 р. по справі № 916/3714/15 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 22.02.2016 р.

Головуючий суддя Л.В. Лавриненко

Судді В.Т. Пироговський

І.Г. Філінюк