РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016Справа №910/9205/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙ ПІ АВТО"
до Przedsiebiorstwo Produkcyjno Handlowo Uslugowe "FOL-TRANS"
про стягнення 26002,63 польських злотих, що еквівалентно 155939,05 грн.
Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Воронецький В.Ф. - представник за довіреністю

від відповідача: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙ ПІ АВТО" (Україна) до Przedsiebiorstwo Produkcyjno Handlowo Uslugowe "FOL-TRANS" (Польща) про стягнення 26002,63 польських злотих, що еквівалентно 155939,05 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Контракту №UA-25-1 від 31.12.2014 в частині оплати за товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2015 (суддя Трофименко Т.Ю.) порушено провадження у справі №910/9205/15 та призначено до розгляду на 05.10.2015.

У зв'язку з необхідністю звернення з дорученням про надання правової допомоги, ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2015 провадження у справі №910/9205/15 на підставі ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України зупинено до 05.10.2015.

21.07.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Міністерства юстиції Республіки Польща надійшов лист №DWMPC II - 0871-1355/15 від 15.07.2015 про неможливість виконання судового доручення.

Розпорядженням №04-23/1484 від 29.09.2015 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, у зв'язку з лікарняним судді Трофименко Т.Ю., призначено повторний автоматичний розподіл справи №910/9205/15.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2015, справу №910/9205/15 передано для розгляду судді Грєховій О.А.

Ухвалою Господарського суду від 05.10.2015 справу №910/9205/15 прийнято до провадження суддею Грєховою О.А. та поновлено провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду від 05.10.2015 розгляд справи відкладено на 22.02.2016. Зобов'язано позивача в строк до 20.10.2015 надати нотаріально завірені копії перекладу позовної заяви та цієї ухвали на офіційну мову Республіки Польща у чотирьох примірниках.

26.10.2015 через канцелярію Господарського суду міста Києва від позивача надійшов переклад позовної заяви та ухвал суду від 05.10.2015 на офіційну мову Республіки Польща, а також заява, в якій позивач повідомив про зміну місця реєстрації відповідача.

У зв'язку з необхідністю повторного звернення з дорученням про надання правової допомоги, ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2015 провадження у справі №910/9205/15 на підставі ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України зупинено до виконання судового доручення про вручення судових документів чи повідомлення про неможливість такого виконання.

02.02.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від S№d Rejonowy dla Warszawy-Њrуdmieњcia w Warszawy надійшло підтвердження вручення відповідачу судових документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2016 поновлено провадження у справі №910/9205/15.

Представник позивача в судовому засіданні 22.02.2016 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в засідання господарського суду свого представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 22.02.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

31.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙ ПІ АВТО" (продавець) та Przedsiebiorstwo Produkcyjno Handlowo Uslugowe "FOL-TRANS" (покупець) укладено Контракт №UA-25-1, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує гранули паливні (пелети) з дерева (далі - товар) згідно зі специфікацією, що є невід'ємною частиною даного контракту (п. 1.1 контракту).

Пунктами 2.1, 2.2 контракту сторони передбачили, що покупець купує товар за ціною 485 злотих за 1 (одну) метричну тонну. Вартість тари, упаковки, завантаження, кріплення вантажу, здійснених відповідно до умов даного контракту, включається в ціну товару.

За умовами п. 3.1, 3.2 контракту продавець поставить покупцю товар, що продається за контрактом, автотранспортом на умовах: DAP Катовіце, Польща, якщо інше не узгоджено в специфікаціях або інших додатках до даного контракту, що є його невід'ємними частинами. Строк поставки товару та дії даного контракту до 31.12.2015.

Відповідно до п. 8.2 контракту оплата товару здійснюється відразу по прибуттю автомобіля протягом 2-3 годин, оплата підтверджується банківською платіжкою.

Також, 31.12.2014 сторони підписали специфікацію №1, в якій узгодили найменування товару - Гранули паливні (пелети) з дерева; кількість - 10000,00 т.; вартість - 4 850 000,00 злотих.

На виконання умов контракту і заявок №14/01/15, №15/01/26, позивач передав, а відповідач 22.01.2015 та 28.01.2015 прийняв товар на загальну суму 21340,00 злотих, що підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) А №156567 та А №120414.

Крім того, згідно з електронними деклараціями №204050000/2015/100088 і №204050000/2015/100121 товар пройшов митне оформлення на території України.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за контрактом свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов контракту щодо поставки визначених товарів.

Натомість відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань за контрактом, оплату отриманого товару не здійснив, внаслідок чого за ним на момент звернення позивача до суду з даним позовом утворилась заборгованість за поставлений товар в сумі 21340,00 злотих.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

У пункті 9.2 контракту сторони погодили, що в разі якщо сторони не можуть дійти згоди спори будуть розглядатися в Господарському суді міста Києва за матеріальним правом України.

За приписом ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами контракт за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 8.2 контракту сторони погодили, що оплата товару здійснюється відразу по прибуттю автомобіля протягом 2-3 годин.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем узгодженого товару відповідачу та факт порушення останнім своїх зобов`язань, в частині оплати отриманого товару, підтверджені матеріалами справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 21340,00 польських злотих, що еквівалентно 128986,75 грн.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також передбачено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ст. 549 ЦК України).

Пунктом 8.5 контракту сторони погодили, що за прострочення оплати товару покупець сплачує продавцю неустойку в розмірі 0,2% від вартості несплаченого в строк товару за кожен день прострочення до повного виконання зобов'язань.

Оскільки відповідач допустив прострочення з оплати поставленого товару, позивачем на підставі п. 8.5 контракту, нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 2475,44 польських злотих за період з 23.01.2015 по 24.03.2015.

За результатом перевірки наданого позивачем розрахунку пені, суд зазначає, що він є невірним, оскільки за приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки (п. 2.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 1 квітня 2015 року у справі №3-29гс15.

Так, за розрахунком суду з відповідача підлягає до стягнення пеня у розмірі 6445,17 грн. (за CMR А №156567 на суму 10670,00 польських злотих, що станом на 23.01.2015 складає 45529,84 грн. за період з 23.01.2015 по 24.03.2015 - 3325,55 грн.; за CMR А №120414 на суму 10670,00 польських злотих, що станом на 29.01.2015 складає 45582,92 грн. за період з 29.01.2015 по 24.03.2015 - 3119,62 грн.).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевказаної норми законодавства позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 101,73 польських злотих та інфляційні втрати у розмірі 2085,46 польських злотих за період з 23.01.2015 по 24.03.2015.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, у зв'язку з чим вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні) (п. 8.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»), а тому в цій частині позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю "АЙ ПІ АВТО" належить відмовити.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням витрат по сплаті судового збору в цій частині на відповідача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Przedsiebiorstwo Produkcyjno Handlowo Uslugowe "FOL-TRANS" (NIP: , REGON: 491859785; 00-102, Polska, Warszawa, ulica Marczalkowska, 111) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙ ПІ АВТО" (03186, Україна, місто Київ, бульвар Чоколівський, будинок 8; ідентифікаційний код 37782977) 21340 (двадцять одну тисячу триста сорок) польських злотих 00 грошей, що еквівалентно 128986 (сто двадцяти восьми тисячам дев'ятсот вісімдесяти шести) грн. 75 коп. основного боргу; 6445 (шість тисяч чотириста сорок п'ять) грн. 17 коп. неустойки; 101 (сто одну) польську злоту 73 грошей, що еквівалентно 614 (шістсот чотирнадцяти) грн. 89 коп., 3% річних та 2720 (дві тисячі сімсот двадцять) гривень 94 копійок витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову - відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Повне рішення складено: 25.02.16

Суддя О.А. Грєхова