КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2016 р. Справа№ 910/15161/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Баранця О.М.

Зеленіна В.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача -Синюк С.Л.,

від відповідача - не з'явились,

від апелянта- не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Контіненталь Групп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2015р.

у справі № 910/15161/15 (суддя Привалова А.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скорпіон-Транс"

про визнання правочину недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.07.2015 (суддя Привалова А.І.) задоволено позовні вимоги ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та визнано недійсним Договір страхування автоперевізника серії CMR №1500011/01 від 27.01.2015р., укладеного ПрАТ "ПРОСТО-страхування" та ТОВ "Скорпіон-Транс", з моменту його вчинення. Суд дійшов висновку про те, що відповідач, укладаючи спірний договір страхування, не мав на меті досягнення правових наслідків, обумовлених цим договором.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ "Контіненталь Групп" звернулось з апеляційною скаргою в якій просило його скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим і порушує його інтереси. Повторюючи викладені в рішенні обставини скаржник дійшов висновку про дійсність вищезазначеного договору страхування автоперевізника.

Представники відповідача та апелянта в судове засідання апеляційної інстанції не з'явились, про час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належними чином (в справі наявні повідомлення про вручення поштового відправлення).

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Неявка представників відповідача та апелянта не перешкоджає розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного розгляду скарги.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього представника позивача, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Судом встановлено, що 27.01.2015р. відповідач звернувся до позивача з заявою про страхування відповідальності автоперевізника, згідно з якою просив застрахувати відповідальність, що виникає при наданні послуг під час перевезення вантажів автомобільним транспортом. Транспортні засоби, щодо яких необхідне страхове покриття, були зазначені: автомобіль марки "IVECO Starlis", 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, та напівпричіп марки "Schwarzmuller SPA-3E", 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2.

28.01.2015р. відповідач на підставі квитанції № сплатив частину страхового платежу в сумі 687,66 грн.

Водночас, для здійснення перевезення відповідачу була підготовлена картка (Contract Note Series CMR № 1500011/01 of 27.01.2015), яка необхідна для пред'явлення при виїзді на митну територію та виїзду за кордон України. Зазначена картка з підписом та печаткою страховика була направлена відповідачу на електронну адресу.

Проте, після сплати першої частини страхового платежу відповідач не звернувся до позивача для належного оформлення повного тексту Договору страхування відповідальності автоперевізника серії CMR № 1500011/01 від 27.01.2015р.

ПрАТ "ПРОСТО-страхування" (позивач) звернувся до господарського суду про визнання вказаного договору недійсним.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що укладений сторонами Договір страхування автоперевізника серії CMR № 1500011/01 від 27.01.2015р. не відповідає приписам ч. 5 ст. 203 ЦК України, оскільки не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, зокрема, транспортні засоби, зазначені в оспорюваному договорі не виконували перевезення по заявленим подіям, а власники цих транспортних засобів не укладали договорів з ТОВ "Скорпіон-Транс" на перевезення вантажів.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятись у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Так, з матеріалів справи вбачається, що 04.03.2015р. на адресу позивача від юридичної особи NEWTREND SUPPLIERS INC, Рига, Латвія, надійшов запит щодо підтвердження дійсності страхового полісу серії CMR № 1500011/01 від 27.01.2015р., страхувальник ТОВ "Скорпіон-Транс". Разом з зазначеним запитом була надіслана копія Contract Note Series CMR № 1500011/01 of 27.01.2015, в якому зазначалось, що застрахованим транспортними засобами є автомобіль марки "SCANIA R114", 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_3, та причеп марки "RANAV", 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_4.

На вказаний запит, позивач засобами факсимільного зв'язку повідомив, що відповідальність власника вищезазначених автомобілів, в АТ "ПРОСТО-страхування" не застраховано.

11.03.2015р. на адресу позивача надійшла заява, від представника юридичної особи HIT TRANSPORT MIEDZYNARODOWY, Познань, Польща про завдання збитку, внаслідок крадіжки товару. При цьому, до заяви була додана копія Contract Note Series CMR № 1500011/01 of 27.01.2015, в якому зазначалось, що застрахованим транспортними засобами є: автомобіль марки "VOLVO FH 12.420", 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_5, та причеп марки "Schwarzmuller", 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_6.

На зазначений вище запит позивач також повідомив запитувану сторону, що відповідальність власника вищезазначених автомобілів в АТ "ПРОСТО-страхування" не застраховано.

20.03.2015р. на адресу позивача від ТОВ "Континенталь Групп", м. Харьків, Україна, надійшов лист за вих. № 1 від 19.03.2015р., в якому повідомлено, що автомобіль марки "IVECO Starlis", 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, та напівпричіп марки "Schwarzmuller SPA-3E", 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2, які належать ТОВ "Скорпіон-Транс", після отримання в м. Parnodorf (Австрія) вантажу для перевезення до м. Тбілісі (Грузія), зникли та автопоїзд у пункт призначення не прибув.

Враховуючи запити, які надходили на адресу АТ "ПРОСТО-страхування", у зв'язку з настанням страхових випадків, пов'язаних з наданням послуг з перевезення вантажів ТОВ "Скорпіон-Транс", позивач провів страхове розслідування, за наслідками якого встановив наступне.

Так, власником автомобіля марки "IVECO Starlis", 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, є ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, копія якого наявна в матеріалах справи. На підставі договору оренди від 01.01.2015р., ОСОБА_3 передав в оренду зазначений автомобіль ОСОБА_4.

В свою чергу, ОСОБА_4 є власником причепа марки "TRAILOR SYY 3BX", державний номер НОМЕР_7, який використовував зазначений автопоїзд в 2015 році для автотранспортного перевезення.

Так, відповідно до товарно-транспортної накладної А №100605 автопоїзд в складі автомобіля марки "IVECO Starlis", 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, та причепа марки "TRAILOR SYY 3BX", державний номер НОМЕР_7, під керуванням водія ОСОБА_5, 15.02.2015р. в м. Бориспіль був завантажений вантажем, який необхідно було доставити в м. Алмату, Республіка Казахстан.

24.02.2015р. зазначений автопоїзд прибув на митний кордон України, Сумська область ПЕК "Бачівське", та цього ж дня перетнув кордон з Російською Федерацією, а 25.02.2015р. автомобіль після належного оформлення дозвільних документів зі сторони Російської Федерації продовжив рух до кінцевого пункту маршруту та 01.03.2015р. відповідно до дозволу на міжнародні перевезення республіки Казахстан №0122995 перетнув кордон Росії з Казахстаном, та 04.03.2015р. прибув для розвантаження в м. Алмату.

Після проведення розвантаження вищезазначений автопоїзд прослідував до м. Єкатеринбург, де після отримання вантажу продовжив рух до митного ПЕК "Бачівське" та 16.03.2015р. перетнув кордон Російської Федерації з Україною.

При цьому, власником напівпричепа марки "Schwarzmuller SPA-3E", 2006року випуску, державний номер НОМЕР_2, є ТОВ "Слобода Ко", що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, копія якого наявна в матеріалах справи. В своєму листі за № 18 від 23.03.2015р. вказана юридична особа повідомила, що напівпричіп марки "Schwarzmuller SPA-3E", 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2, у період 2014-2015 рр. в оренду третім особам не передався та знаходиться на території підприємства.

Як встановлено судом, предметом спірного Договору страхування є відповідальність автоперевізника при перевезенні вантажу транспортними засобами, які визначені в договорі, а саме: автомобіль марки "IVECO Starlis", 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, та напівпричіп марки "Schwarzmuller SPA-3E", 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2.

Проте, зазначені транспортні засоби на протязі 2015 року не виконували рейси на території Європи та власники цих транспортних засобів не укладали договорів з ТОВ "Скорпіон-Транс".

Водночас, обов'язок провести виплату страхового відшкодування по договору відповідальності автоперевізника виникає у страховика тільки при настанні страхової події та за умови перевезення вантажу транспортними засобами, визначеними в договорі.

Таким чином, зібрані у справі докази свідчать про те, що відповідач, укладаючи оспорюваний договір страхування, не мав на меті досягнення правових наслідків, обумовлених цим договором.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог та визнання недійсним договору.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення відповідача в поданій апеляційній скарзі є безпідставними, не свідчать про недійсність договору та не спростовують висновків суду.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 02.07.2015 у справі №910/15161/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Контіненталь Групп" - без задоволення.

2. Справу № 910/15161/15 повернути господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя О.Ф. Синиця

Судді О.М. Баранець

В.О. Зеленін