КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р. Справа№ 910/17708/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Куксова В.В.

при секретарі

судового засідання: Колеснік М.П.

за участі представників сторін:

позивача Валяєва С.В. - дов. б/н від 22.09.15;

Капітонов П.П. - дов. б/н від 22.09.15;

відповідача не з'явивився, про дату, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги

ТОВ "Ресторанснаб", м. Харків

на Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.07.2015

про відмову у прийнятті позовної заяви в порядку

п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України

у справі № 910/17708/15 (суддя Ломака В.С.)

за позовом ТОВ "Ресторанснаб", м. Харків

до відповідача Компанії "Мікоши Трейдинг Гаваї Інк.", США

("Mikoshi Trading Hawaii, Inc")

про повернення передоплати у сумі 74 400,00 дол. США

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ "Ресторанснаб" (м. Харків) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача Компанії "Мікоши Трейдинг Гаваї Інк.", США ("Mikoshi Trading Hawaii, Inc") про стягнення передоплати у сумі 74 400,00 дол. США за Контрактом №1-К від 19.11.2014, що за курсом Національного банку України на дату подання позову (10.07.2015) до місцевого господарського суду становить 1 572 072,00 грн..

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2015 № 910/17708/15 у прийнятті позовної заяви відмовлено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України, де зазначено, що заява не підлягає розгляду в господарських судах України. Зокрема, підставою відмови у прийнятті позову є визнання місцевим господарським судом наявності арбітражної угоди, викладеної у формі арбітражного застереження у п. 6 Контракту №1-К від 19.11.2014 у вигляді: "...Якщо спори не будуть врегульовані шляхом переговорів, то вони підлягають розгляду в Арбітражному суді у відповідності з законами України та правилами Торгово-Промислової Палати України. Місце розгляду справи: м. Київ, Україна."

Не погодившись з прийнятою Ухвалою, ТОВ "Ресторанснаб" звернулося до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.07.2015 № 910/17708/15 та передати справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

У доводах апеляційного оскарження позивач наголошує, що даний спір підвідомчий господарському судочинству, оскільки жодної арбітражної угоди про розгляд спору у суді при Торгово-промисловій палаті України сторонами не укладалося. За ствердженнями позивача, у відповідності до п. 6 Контракту сторонами визначено, що всі спори між ними підлягають розгляду в «Арбітражному суді міста Києва, Україна», що, на його думку, є домовленністю сторін про розгляд спору саме в Господарському суді міста Києва, тому позов про стягнення передоплати у сумі 74 400,00 дол. США ним було подано до Господарського суду міста Києва.

За Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2015 № 910/17708/15, для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Куксова В.В., Яковлєва М.Л..

Ухвалою КАГС від 21.08.2015 № 910/17708/15 порушено апеляційне провадження за скаргою позивача з врахуванням шестимісячного строку виклику іноземного суб'єкта господарювання та судове засідання було призначено на 23.02.2016.

Як вбачається з позовних матеріалів, Компанія "Мікоши Трейдинг Гаваї Інк." ("Mikoshi Trading Hawaii, Inc") знаходиться в Сполучених Штатах Америки (далі - США) за адресою - 22416, Майорі авеню, Торренс, Ка 90505, США (22416, Marjorie Ave, Torrance, Ca 90505, USA), тобто, є іноземним суб'єктом господарювання. Як матеріали позову, так і матеріали апеляційної скарги не містять інформації щодо представництва Компанії "Мікоши Трейдинг Гаваї Інк." ("Mikoshi Trading Hawaii, Inc") на території України.

Ухвалою КАГС від 21.08.2015 № 910/17708/15 для забезпечення повідомлення відповідача Компанії "Мікоши Трейдинг Гаваї Інк." ("Mikoshi Trading Hawaii, Inc") про розгляд справи у встановленому порядку, судом було зобов'язано ТОВ "Ресторанснаб", як зацікавлену особу, надати суду нотаріально засвідчений переклад на англійську мову для направлення Компанії наступних документів: позовну заяву з усіма додатками, оскаржену Ухвалу ГСМК від 13.07.2015 № 910/17708/15, апеляційну скаргу ТОВ "Ресторанснаб" на Ухвалу ГСМК від 13.07.2015 № 910/17708/15 з усіма додатками, Ухвалу КАГС від 21.08.2015 № 910/17708/15.

Враховуючи найменший шестимісячний строк повідомлення іноземного суб'єкта, колегією суддів було призначено розгляд справи на 23.02.2016 та здійснено надіслання вказаних документів (з нотаріально завіреним перекладом на англійську мову) у встановленому порядку.

В судове засідання від 23.02.2016 представник відповідача Компанії "Мікоши Трейдинг Гаваї Інк." ("Mikoshi Trading Hawaii, Inc") не з'явився, про день, місце та час судового засідання повідомлений належним чином. (зокрема, копія Ухвали КАГС від 21.08.2015 № 910/17708/15 надсилалася (з нотаріально засвідченим перекладом необхідних документів на англійську мову) на адресу Компанії: 22416, Майорі авеню, Торренс, Ка 90505, США (22416, Marjorie Ave, Torrance, Ca 90505, USA). Інших адрес для надсилання поштової кореспонденції відповідачу чи його представнику матеріали справи не містять.

Як вже було зазначено вище, розгляд апеляційної скарги ТОВ "Ресторанснаб" з урахуванням положення ч.3 ст.4 ГПК України, ЗУ "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах", ст.15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, за Ухвалою КАГС від 21.08.2015 було призначено поза межами строку, передбаченого ст.102 ГПК України, яку належним чином оформлено у порядку визначеному вищевказаними законодавчими актами та надіслано на адресу Компанії "Мікоши Трейдинг Гаваї Інк." ("Mikoshi Trading Hawaii, Inc").

Тобто, судом апеляційної інстанції виконані усі умови визначені у ч.2 ст.15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах. Відтак, з огляду на її положення, суд, незалежно від положень частини першої цієї ж статті Конвенції, може винести рішення, навіть якщо не надійшло підтвердження про вручення або безпосередню доставку документів. З огляду на вимоги чинного в Україні процесуального законодавства, яким визначено, що справа повинна бути розглянута в межах розумного строку, а сторони зобов'язані добросовісно користуватись наданими їм процесуальними правами, не порушуючи, при цьому, прав інших учасників судового процесу, колегія суддів вважає за можливе розпочати апеляційний перегляд оскарженої Ухвали за відсутності представника Компанії "Мікоши Трейдинг Гаваї Інк." (Аналогічна правова позиція, щодо належного повідомлення іноземного суб'єкта господарювання, викладена у Постанові ВГСУ від 29.10.2014 № 48/448-13/364).

Враховуючи, що присутні представники позивача під час судового засідання від 23.02.2016 не заперечували проти розгляду апеляційної скарги у відсутності представника відповідача, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду оскарженої Ухвали ГСМК за наявними матеріалами.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, заслухавши пояснення представників позивача, дійшла висновку апеляційну скаргу позивача ТОВ "Ресторанснаб" задовольнити, Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.07.2015 по даній справі скасувати та направити справу до місцевого господарського суду, при цьому, колегією суддів взято до уваги наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів позову, ТОВ "Ресторанснаб" (м. Харків) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача Компанії "Мікоши Трейдинг Гаваї Інк." (США) ("Mikoshi Trading Hawaii, Inc", USA) про повернення передоплати у сумі 74 400,00 дол. США за Контрактом №1-К від 19.11.2014, що за курсом Національного банку України на дату подання позовної заяви (10.07.2015) до місцевого господарського суду становить 1 572 072,00 грн..

Відповідно до укладеного між сторонами Контракту № 1-К від 19.11.2014 відповідач мав поставити, а позивач купити товар - соєвий соус "Kikkoman Soy Sauce" 19,8 л. в кількості 2400 відер загальною вартістю 74 400,00 дол. США.

За поясненнями позивача ТОВ "Ресторанснаб", на виконання умов Контракту, а саме п. 2.2, він здійснив передоплату відповідачу у сумі 74 440,00 дол. США, однак, зі сторони відповідача поставка товару не відбулася, з огляду на що, позивач вирішив звернутись з даним позовом до Господарського суду міста Києва. При цьому, обґрунтовуючи підсудність даного спору саме Господарському суду міста Києва, позивач стверджував про те, що за пунктом 6 Контракту сторони визначили, що всі спори підлягають розгляду в «Арбітражному суді міста Києва, Україна». Оскільки арбітражні суди з 2001 року перейменовані на господарські, позивач вважав, що саме Господарський суд міста Києва був визначений сторонами Контракту, як місце розгляду спору.

Суд першої інстанції, відмовляючи у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України, зазначив про те, що розгляд даного позову є непідвідомчим господарському суду, оскільки за умовами Контракту №1-К від 19.11.2014 сторони уклали арбітражну угоду, що викладена у вигляді арбітражного застереження в пункті 6 цього Контракту, за змістом якого: "Якщо спори не будуть врегульовані шляхом переговорів, то вони підлягають розгляду в Арбітражному суді у відповідності з законами України та правилами Торгово-Промислової Палати України. Місце розгляду справи: м. Київ, Україна."

Однак, з висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, з огляду на таке.

Згідно зі ст. ІІ Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 1958 рік) кожна договірна держава визнає письмову угоду, по якій сторони зобов'язуються передавати в арбітраж всі або які-небудь спори, що виникли або можуть виникнути між ними у зв'язку з яким-небудь конкретним договірним або іншим правовідношенням, об'єкт якого може бути предметом арбітражного розгляду.

Термін "письмова угода" включає арбітражне застереження в договорі, або арбітражну угоду, підписану сторонами, або, що міститься в обміні листами, або телеграмами.

Відповідно до пункту 3 ст. ІІ Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 1958 рік) суд може порушувати провадження у справі за наявності арбітражного застереження, якщо визначить, що таке застереження є недійсним, втратило силу або не може бути виконане. Положенням Конвенції 1958 року передбачена можливість розгляду спору в господарських судах за наявності в договорі арбітражного застереження.

Згідно з ч. 2 ст. 1 ЗУ "Про міжнародний комерційний арбітраж" до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв'язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном, а також спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об'єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб'єктами права України.

Згідно визначення, наведеного у ст. 2 ЗУ "Про міжнародний комерційний арбітраж", "арбітраж" - це будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.

Крім того, визначення терміну "арбітраж" також надано Європейською конвенцією про зовнішньоторговельний арбітраж від 21.04.1961, відповідно до якої цей термін означає вирішення спорів як арбітрами, призначеними по кожній окремій справі (арбітраж ad hoc), так і постійними арбітражними органами.

У пункті 5 Роз'яснення Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" № 04-5/608 від 31.05.2002 зазначено, що господарським судам слід враховувати, що сторони зовнішньоекономічного договору мають право передбачити у ньому або шляхом укладення окремої угоди (арбітражна умова, арбітражне застереження) передачу спорів, що виникають з такого договору, на вирішення третейського суду (постійно діючого або створеного для вирішення конкретного спору - ad hoc).

Ця домовленість повинна чітко визначати, який саме орган вирішення спорів обрали сторони: Міжнародний комерційний арбітражний суд, Морську арбітражну комісію при Торгово-промисловій палаті України або інший третейський суд в Україні чи за кордоном.

Господарський суд може порушити провадження зі справи у випадку наявності у зовнішньоекономічному договорі арбітражної угоди, якщо визначить, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана (пункт 3 статті 2 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень, Нью-Йорк, 1958).

Названа норма узгоджується з вимогами ст. 8 ЗУ "Про міжнародний комерційний арбітраж", згідно з п. 1 якої суд, до якого подано позов з питання, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін просить про це не пізніше подання своєї першої заяви по суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Так, арбітражна угода не може бути виконана, якщо сторони неправильно виклали назву третейського суду або зазначили арбітражну установу, якої не існує.

Вищенаведена правова позиція викладена у Постановах Вищого Господарського суду України від 27.11.2013 № 910/8259/13, від 28.05.2014 №916/1897/13, від 15.04.2015 № 910/12653/14.

За пунктом 6.1. Контракту його сторони визначили, що "якщо спори не будуть врегульовані шляхом переговорів, то вони підлягають розгляду в Арбітражному суді у відповідності з законами України та правилами Торгово-Промислової Палати України. Місце розгляду справи: м. Київ, Україна".

З дослідженого пункту 6.1. Контракту, вбачається, що він не містить точної назви арбітражу, на вирішення якого сторони мають передавати спір щодо зазначеного Контракту.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутність в арбітражному застереженні точної назви судової установи, на вирішення до якої сторони мають передавати спір за Контрактом №1-К від 19.11.2014, суперечить вищенаведеним нормам законодавства, у зв'язку з чим, є правові підстави вважати, що арбітражна угода є такою, що не може бути виконана.

Передача спорів до арбітражу вимагає обов'язкового однозначного волевиявлення сторін щодо такої передачі із зазначенням назви органу, що здійснюватиме вирішення цих спорів. (ст. II Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 1958)).

Однак, вищезазначеного судом першої інстанції не було враховано, в результаті чого колегія суддів вважає, що у місцевого господарського суду не було підстав для відмови у прийняті позовної заяви до розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.62 ГПК України.

Поряд з цим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу і на те, що, оскільки арбітражна угода є такою, що не може бути виконана, то у даному випадку, має місце вирішення питання щодо підсудності даного спору, оскільки відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) місцезнаходженням позивача ТОВ"Ресторанснаб" є: 61145, Харківська обл., м. Харків, Дзержинський р-н, вул. Шатилова Дача, буд.4, кім. 8.

Можливості визначення підсудності справи самими сторонами у договорі Господарським процесуальним кодексом України не передбачено. (п. 20. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам").

У відповідності до ч.4 п.5 Роз'яснень Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" № 04-5/608 від 31.05.2002 зазначено про те, що господарським судам слід враховувати, що звернення до арбітражу - це право, а не обов'язок сторони (стаття 12 ГПК), яке реалізовується у встановленому порядку (ст. 8 ЗУ "Про міжнародний комерційний арбітраж", а підсудність суду справи з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у ст. 76 ЗУ "Про міжнародне приватне право".

Згідно п. 20.8. Постанови Пленуму ВГСУ від 24.10.2011 №10 зазначено, що у разі коли непідсудність справи даному місцевому господарському суду виявлено під час апеляційного чи касаційного перегляду судового рішення і останнє в зв'язку з цим скасовується, то матеріали справи підлягають поверненню до місцевого господарського суду, який прийняв рішення, для виконання ним вимог ч.1 ст.17 ГПК, про що зазначається в резолютивній частині постанови апеляційної чи касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

За вищенаведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана Ухвала Господарського суду міста Києва від 13.07.2015 № 910/17708/15 підлягає скасуванню, оскільки арбітражна угода є такою, що не може бути виконана. Матеріали даної справи підлягають поверненню до Господарського суду міста Києва, яким прийнято оскаржену Ухвалу, для виконання ним вимог ч.1 ст. 17 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресторанснаб" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.07.2015 № 910/17708/15 скасувати.

Справу 910/17708/15 направити до Господарського суду міста Києва для виконання ним вимог ч.1 ст. 17 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2016 №910/17708/15 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2016 №910/17708/15 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді М.Л. Яковлєв

В.В. Куксов