РІШЕННЯ

11.02.2016Справа №910/31987/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/31987/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТМН-Груп Україна», м. Ірпінь,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт КШ», м. Київ,

про стягнення 17 135,42 грн.,

без участі представників сторін, у зв'язку з їх неявкою.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТМН-Груп Україна» (далі - ТОВ «ТМН-Груп Україна») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт КШ» (далі - ТОВ «Комфорт КШ») за неналежне виконання умов договору поставки від 10.12.2014 № К-1/10122014 (далі - Договір): 9 623,15 грн. основного боргу; 196,15 грн. 3% річних; 3 553,92 грн. пені; 1 762,20 грн. втрат від інфляції, а всього 17 135,42 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2015 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 28.01.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2016 розгляд справи було відкладено на 11.02.2016, у зв'язку з неявкою представників сторін.

11.02.2016 позивач подав суду клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника та документи для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвал суду.

Представники сторін у судове засідання 11.02.2016 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвал суду відповідач не виконав, відзив на позовну заяву не подав.

Ухвали Господарського суду міста Києва було надіслано сторонам на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Крім того, до матеріалів справи долучено конверти з ухвалами суду, які повернуі з адреси відповідача з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 11.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2014 ТОВ «Комфорт КШ» (покупець) та ТОВ «ТМН-Груп Україна» (постачальник) було укладено Договір, за умовами якого:

- постачальник в порядку і на умовах визначених у Договорі зобов'язується систематично доставляти та передавати у власність покупця товар для використання у підприємницькій діяльності, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього постачальнику обумовлену Договором суму. Асортимент, одиниці виміру і вартість товару, що поставляється за Договором, визначається видатковими накладними, які є невід'ємною частиною Договору (пункт 1.1 Договору);

- датою виконання постачальником зобов'язань щодо поставки товару, вважається дата отримання товару покупцем, що підтверджується видатковою накладною за підписом особи, уповноваженої в установленому порядку покупцем на отримання товару (пункт 4.4 Договору);

- покупець зобов'язується прийняти поставлений відповідно до умов Договору товар у місці постачання сплатити його вартість відповідно до розділу 13 Договору (підпункт 9.1.1 пункту 9.1 Договору);

- ціна товару, що поставляється за Договором, відображається сторонами в кожній видатковій накладній при необхідності може надаватись специфікація (пункт 13.1 Договору);

- в кінці кожного звітного періоду покупець надає постачальнику звіт щодо кількості реалізованого товару. Звітним періодом є календарний місяць. Оплата покупцем товару за Договором здійснюється по факту реалізації товару до 15 числа місяця наступного за звітним (пункт 13.4 Договору);

- Договір вступає в дію з дати його укладання обома сторонами і діє до 31.12.2015. Сторони домовилися, що у випадку, якщо за один місяць до зазначеної дати ні одна із сторін не заявить про намір розірвання Договору, то Договір автоматично (без укладання додаткової угоди) продовжує свою дію на кожний наступний календарний рік, про що укладається відповідна додаткова угода до Договору, та яка є невід'ємною частиною Договору (пункт 21.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача директором Жаровим О.К., який діяв на підставі статуту, та від відповідача директором Поліщуком О.В., який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, укладений позивачем і відповідачем договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач належним чином виконував умови Договору та здійснював поставку товару, що підтверджується такими видатковими накладними: від 10.12.2014 № 2711 на суму 825,77 грн.; від 10.12.2014 № 2712 на суму 876,84 грн.; від 10.12.2014 № 2713 на суму 825,77 грн.; від 10.12.2014 № 2714 на суму 876,84 грн.; від 12.12.2014 № 2750 на суму 876,84 грн.; від 12.12.2014 № 2751 на суму 825,77 грн.; від 12.12.2014 № 2752 на суму 876,84 грн.; від 12.12.2014 № 2753 на суму 825,77 грн.; від 12.12.2014 № 2754 на суму 825,77 грн.; від 12.12.2014 № 2755 на суму 876,84 грн.; від 15.12.2014 № 2775 на суму 825,77 грн.; від 15.12.2014 № 2776 на суму 876,84 грн.; від 15.12.2014 № 2800 на суму 825,77 грн.; від 15.12.2014 № 2801 на суму 876,84 грн.; від 18.12.2014 № 2936 на суму 1 040,36 грн.; від 18.12.2014 № 2937 на суму 852,06 грн.; від 12.01.2015 № 57 на суму 137,50 грн.; від 12.01.2015 № 58 на суму 299,99 грн.; від 12.01.2015 № 59 на суму 28,80 грн.; від 12.01.2015 № 60 на суму 114,49 грн.; від 12.01.2015 № 61 на суму 555,65 грн.; від 12.01.2015 № 62 на суму 114,49 грн.; від 12.01.2015 № 63 на суму 199,99 грн.; від 12.01.2015 № 64 на суму 1 047,66 грн.; від 22.01.2015 № 420 на суму 63,70 грн.; від 27.01.2015 № 489 на суму 144,02 грн.; від 27.01.2015 № 490 на суму 345,65 грн.

Вказані накладні підписані повноважними представниками та скріплені печатками та приймаються судом як належні докази виконання позивачем договірних зобов'язань.

Відповідач умови Договору не виконав та за отриманий товар не розрахувався, внаслідок чого виник борг у сумі 9 623,15 грн.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зі змісту Договору вбачається, що строк оплати сторони визначили із відкладальною умовою, а саме момент реалізації та подання відповідачем як покупцем звіту реалізації кожного місяця.

Разом з тим, відповідно до частин першої та третьої статті 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала.

Судом встановлено, що поставка за останньою накладною була здійснена позивачем ще у січні 2015 року.

Відповідач умови Договору щодо надання звітів про реалізацію не надавав, доказів протилежного суду не подано.

Отже, в порядку статті 212 ЦК України вважається, що обставина, а саме, реалізація товару, настала, а тому є підстави для розрахунку за отриманий товар (щодо поставки за останніми накладними строк оплати настав 15.02.2015).

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 9 623,15 грн. є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 196,15 грн. 3% річних; 1 762,20 грн. втрат від інфляції та 3 553,92 грн. пені. Позивач визначає період прострочення з 07.04.2015 по 10.12.2015.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписом частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, вирішуючи спір про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, суд визначає розмір такої пені за ставкою, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ.

Пунктом 17.2 Договору передбачено, що в разі прострочення оплати стороною Договору грошових коштів, сторона, яка допустила прострочення оплати, на вимоги іншої сторони, зобов'язана сплатити іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний календарний день прострочення оплати зобов'язання.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони правильні.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 49 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, позивач просив суд стягнути з відповідача 5 135 витрат за послуги адвоката.

Відповідно до пункту 6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 № 7 витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Таким чином, відшкодовуються втрати, які були здійснені стороною за отримання послуг лише адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

Позивачем подано суду: копію договору від 01.10.2015 № б/н про надання правової допомоги, укладеного адвокатом Петренком Павлом Івановичем та позивачем; копію додаткової угоди від 03.12.2015 № 4; копію квитанції до прибуткового касового ордера від 03.12.2015 № 0005 на суму 2 000 грн.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 19.12.2014 серія КС № 5262/10, виданого на ім'я Петренка П.І.

Так, відповідно до пункту 2 додаткової угоди від 03.12.2015 № 4 сторони погодили вартість і об'єм послуг, що буде надаватись виконавцем замовнику (2 000 грн.).

Судом встановлено, що 03.12.2015 позивач сплатив адвокату грошові кошти у сумі 2 000 грн.

Відповідно до частини п'ятої статті 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд дійшов висновку, що сума відшкодування послуг адвоката, яка підлягає стягненню з відповідача є розумною та співрозмірною, з огляду на обсяг виконаної адвокатом роботи та складність справи.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, витрати з оплати послуг адвоката у сумі 2 000 грн. та судовий збір покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт КШ» (02192, м. Київ, вул. Дарницький бульвар, 8-А; 03039, м. Київ, вул. Кіровоградська, 3Б; ідентифікаційний код: 38498081) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТМН-груп Україна» (08202, Київська область, м. Ірпінь, вул. ІІІ-го Інтернаціоналу, 152; поштова адреса: 04655, м. Київ, проспект Московський, 21, офіс 422; ідентифікаційний код: 38571763): 9 623 (дев'ять тисяч шістсот двадцять три) грн. 15 коп. основного боргу; 196 (сто дев'яносто шість) грн. 15 коп. 3% річних; 3 553 (три тисячі п'ятсот п'ятдесят три) грн. 92 коп. пені; 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 20 коп. втрат від інфляції; 2 000 (дві тисячі) витрат на послуги адвоката та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 16.02.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук