КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2016 р. Справа№ 5011-31/17917-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Скрипки І.М.

Куксова В.В.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від позивача: Шкрум І.П. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: Соботник Р.В. - за належним чином оформленою довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільний"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.01.2016 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільний" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 року.

у справі № 5011-31/17917-2012 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільний"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СГ Еквіпмент Лізинг Україна"

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вільний" звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільний" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.01.2016 року відмовлено ТОВ "Вільний" у відновленні строку для звернення до суду з заявою про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 року у справі № 5011-31/17917-2012 за нововиявленими обставинами, відмовлено у прийнятті заяви про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 року у справі № 5011-31/17917-2012 за нововиявленими обставинами.

Не погодившись з вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вільний" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу передати до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом допущено порушення норм Господарського процесуального кодексу України та Господарського кодексу України, у зв'язку з чим незаконна Ухвала підлягає скасуванню.

Апелянт обґрунтовує свою скаргу тим, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом було допущено порушення норм ст. 65, 77, 112-114 ГПК України в частині, що розгляд справи здійснено без участі заявника та без отримання судом повідомлення про реальне сповіщення особи про дату, місце та час розгляду справи.

Також, апелянт зазначає, що суд в порушення принципу об'єктивності невірно оцінив (не оцінив) поважність причин пропуску строку на подачу скарги за нововиявленими обставинами.

Відповідно автоматичного розподілу справ між суддями для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Скрипка І.М., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 року у справі № 5011-31/17917-2012 апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду, відновлено строк на подання апеляційної скарги та призначено її розгляд на 17.02.2016 року.

Відповідач, згідно з поданим до суду 17.02.2016 року відзивом, проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечив та просить апеляційний суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вільний" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СГ Еквіпмент Лізинг Україна" про визнання недійсним укладеного між сторонами Договору № F150 від 10.06.2008 року.

Позовні вимоги були обґрунтовані укладенням вказаного договору директором позивача з перевищенням наданих йому повноважень за відсутності рішення загальних зборів ТОВ "Вільний".

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.12.2014 року у справі № 5011-31/17917-2012, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 12.08.2015 року, відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільний" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СГ Еквіпмент Лізинг Україна" про визнання недійсним договору.

Приймаючи рішення від 03.12.2014 року у справі № 5011-31/17917-2012, господарський суд міста Києва виходив з того, що станом на момент розгляду справи оспорюваний Договір був розірваним, що встановлено в постанові Вищого господарського суду України від 20.09.2011 року у справі № 27/95/10, проте як за змістом Договору він міг бути визнаний недійсним лише на майбутнє. Проте, як зазначив суд, визнавати Договір недійсним на майбутнє немає підстав, оскільки сторони його розірвали. Таким чином, застосувавши правову позицію, що викладена у постанові Верховного Суду України 3-38гс14 від 19.08.2014 року, суд відмовив у задоволенні позовних вимог.

При цьому, суд відзначив, що в матеріалах справи міститься належним чином засвідчена копія Протоколу № 3 загальних зборів учасників позивача від 28.05.2008 року про надання згоди на укладення спірного Договору, яка долучена до матеріалів справи представником відповідача, проте, вказаний протокол не може вважатися належним доказом надання загальними зборами позивача згоди на укладення оспорюваного правочину, оскільки підписаний не головою зборів ОСОБА_6, а іншою особою, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи № 4243-11 від 17.04.2012 року, проведеної Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз; з огляду на вищенаведене, матеріали справи не містять доказів того, що загальними зборами учасників позивача було надано дозвіл на укладення генеральним директором оспорюваного Договору.

28.09.2015 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільний" надійшла заява про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 року у справі № 5011-31/17917-2012 за нововиявленими обставинами.

Заявник посилався на те, що господарським судом Запорізької області було прийнято рішення від 15.06.2015 року у справі № 908/2574/15-г за позовом ОСОБА_6 до ТОВ "Вільний" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Вільний", оформленого протоколом № 3 від 28.05.2008 року, на підставі якого і було укладено оспорюваний Договір фінансового лізингу.

При цьому, заявник стверджує, що про вищевказане рішення йому стало відомо 25.06.2015 року, проте, в цей час справа № 5011-31/17917-2012 перебувала у Вищому господарському суді України, у зв'язку з переглядом в касаційному порядку рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 року та постанови Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 року, з огляду на що він, за його твердженням, не міг подати заяву про перегляд справи за нововиявленими обставинами з дотриманням визначених процесуальним законодавством строків.

Враховуючи зазначене, заявник також заявив клопотання про поновлення строку для подачі заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Вільний" було подано до Верховного Суду України заяву про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 12.08.2015 року, постанови Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 року, рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 року у справі № 5011-31/17917-2012 з підстав, передбачених п. п. 1, 2, 3 ст. 111-16 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Верховного Суду України від 18.11.2015 року відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільний" про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 12.08.2015 року у справі № 5011-31/17917-2012.

Гсподарським судом міста Києва, у судувому засіданні 19.01.2016 року розглянуто клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільний" про поновлення строку для подачі заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2014 року у справі № 5011-31/17917-2012, яке правомірно відхилино місцевим судом з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 112 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Згідно з ч. 1 ст.114 Господарського процесуального кодексу України, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється тим господарським судом, який прийняв це рішення, але в іншому складі суду, оскільки за приписом статті 20 названого Кодексу суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участь у перегляді прийнятого за його участю судового рішення за нововиявленими обставинами.

Передбачені зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу України обмеження поширюються й на суддів, якими приймалися постанови за результатами апеляційного і касаційного перегляду цього ж судового рішення чи інших судових рішень у відповідній справі. Наведене стосується й тих випадків, коли за результатами апеляційного чи касаційного перегляду рішення суду першої інстанції було змінене або частково скасоване, а в іншій частині залишено без змін.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, прокурора, третіх осіб, поданою протягом одного місяця з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Відповідно до п. 8.3. Постанови Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" наголошено, що у разі подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з пропуском місячного строку, встановленого ч. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України, без клопотання про його відновлення, господарський суд має повернути заяву згідно з п. 1 ч. 6 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України. За клопотанням заявника цей строк може бути відновлено відповідно до вимог статті 53 Господарського процесуального кодексу України за наявності поважних причин його пропуску.

В силу ч. 1 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Наведена норма пов'язує можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Це стосується й тих випадків, коли таке відновлення здійснюється з ініціативи господарського суду, що має зазначити відповідну причину (причини) в судовому рішенні, в якому йдеться про відновлення строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V ГПК. (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 15.03.2007 року № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році").

У кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від особи, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживала сторона заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання нею своїх процесуальних обов'язків.

Як вбачається з поданої заяви, нововиявленою обставиною заявник визначає прийняття господарським судом Запорізької області рішення від 15.06.2015 року у справі № 908/2574/15-г за позовом ОСОБА_6 до ТОВ "Вільний" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Вільний", оформленого протоколом № 3 від 28.05.2008 року, на підставі якого і було укладено оспорюваний Договір фінансового лізингу.

Про вказане рішення заявник за його твердженням дізнався 25.06.2015 року, а тому місячний строк на подання заяви про перегляд прийнятого у даній справі рішення за нововиявленими обставинами закінчився 26.07.2015 року.

Твердження апелянта стосовно того, що суд в порушення принципу об'єктивності невірно оцінив (не оцінив) поважність причин пропуску строку на подачу скарги за нововиявленими обставинами, апеляційним судом приймаються критично з огляду на наступне.

Позивачем (заявником) не вказано причини, які за незалежних від нього обставин унеможливлювали або утруднювали звернення із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в межах передбаченого ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строку.

Посилання позивача (заявника) на те, що він не міг подати заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в строк з огляду на перебування справи у Вищому господарському суді України під час перегляду прийнятих у даній справі рішень суду першої та апеляційної інстанції в касаційному порядку, місцевим судом вірно до уваги не прийнято.

Відповідно до п. 8.2. Постанови Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" визначено, що у випадках, коли справу надіслано до касаційної інстанції, а до місцевого або апеляційного господарського суду надійшла заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, відповідний суд виносить ухвалу про відкладення вирішення питання про прийняття зазначеної заяви до провадження до повернення матеріалів справи з суду касаційної інстанції.

Таким чином, вказані обставини, на які посилається заявник, не є такими, що унеможливлювали або істотно утруднювали подання у визначений процесуальним законодавством строк заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Частиною 6 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про перегляд судового рішення господарського суду за нововиявленими обставинами до розгляду не приймається і повертається заявникові у разі подання заяви після закінчення встановленого строку без клопотання про його відновлення або відхилення такого клопотання господарським судом.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відмову позивачу у відновленні строку для звернення до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та у прийнятті означеної заяви до розгляду. При цьому, господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та виніс законну та обґрунтовану ухвалу у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта стосовно того, що розгляд справи здійснено без участі заявника та без отримання судом повідомлення про реальне сповіщення особи про дату, місце та час розгляду справи, апеляційним судом приймається критично з огляду на наступне.

У судове засідання 19.01.2016 року, до господарського суду міста Києва, представники сторін не з'явились, про причини неявки не повідомили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з повідомлення № 348 господарським судом направлено Ухвалу від 17.12.2015 року позивачу, Товариству з обмеженою відповідальністю "Вільний", за адресою 72142, Запорізька область, Приморський район, с. Інзівка, вул. Радянська, буд. 8, яку отримано позивачем під особистий підпис ОСОБА_7

Разом з тим, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільний", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому підстави для скасування ухвали господарського суду відсутні.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільний" на ухвалу господарського суду міста Києва від 19.01.2016 року у справі № 5011-31/17917-2012 слід відмовити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільний" на ухвалу господарського суду міста Києва від 19.01.2016 року у справі № 5011-31/17917-2012 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 19.01.2016 року у справі № 5011-31/17917-2012 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 5011-31/17917-2012 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді І.М. Скрипка

В.В. Куксов