КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р. Справа№ 910/20300/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Захарчук Н.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Кравчук А.С. (за довіреністю б/н від 15.02.2016)

від відповідача: Богуш Л.М. (довіреність б/н від 29.12.2015)

від третьої особи-1: не з'явились

від третьої особи-2: Радько О.Г. (довіреність б/н від 04.08.2015)

розглянувши апеляційну скаргу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - товариства з обмеженою відповідальністю "Департамент інформаційних технологій "СОВА"

на рішення господарського суду міста Києва від 11.11.2015

у справі № 910/20300/15 (суддя:Босий В.П.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Амадін"

до Національного університету фізичного виховання і спорту України

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

2. товариства з обмеженою відповідальністю "Департамент інформаційних технологій "СОВА"

про усунення перешкод при звільненні приміщення

за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору товариства з обмеженою відповідальністю "Департамент інформаційних технологій "СОВА"

до Національного університету фізичного виховання і спорту України

про усунення перешкод при звільненні приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року позивач за первісним позовом звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача за первісним позовом про усунення перешкод при звільнення приміщення.

Також, у серпні 2015 року третя особа з самостійними вимогами на предмет спору - товариство з обмеженою відповідальністю "Департамент інформаційних технологій "СОВА" звернулась з позовною заявою до відповідача - Національного університету фізичного виховання і спорту України про усунення перешкод у користуванні власністю.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.11.2015 року по справі № 910/20300/15 у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Амадін" та товариства з обмеженою відповідальністю "Департамент інформаційних технологій "СОВА" відмовити повністю.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивачем належним чином не доведено існування його порушеного права, а також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності правових підстав для зобов'язання відповідача усунути перешкоди при звільнені позивачем приміщення від обладнання шляхом безперешкодного в'їзду та виїзду автомобілів до нежитлових приміщень на 1 та 2 поверхах будівлі навчального корпусу № 2, за адресою: м.Київ, вул.. Фізкультури 1. Щодо позовних вимог третьої особи , яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ТОВ «Департамент інформаційних технологій «Сова» зазначив, що станом на час розгляду даної справи на рухоме майно ТОВ «ДІТ «Сова» відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2015 року накладено арешт на майно, зазначене в акті прийому-передачі до договору оренди обладнання № 08/14 від 31.07.2014 року та його передано на відповідальне зберігання представнику позивача, що унеможливлює задоволення позовних вимог третьої особи.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "Департамент інформаційних технологій "СОВА" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 11.11.2015 року по справі № 910/20300/15 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити вимоги третьої особи, а саме усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом надання товариству з обмеженою відповідальністю "ДІТ "Сова" для вивезення обладнання, безперешкодного в'їзду та виїзду автомобілів до нежитлових приміщень на 1 та 2 поверхах будівлі навчального корпусу № 2 за адресою: м. Київ, вул. Фізкультури, 1. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що спірне рухоме майно належить ТОВ "ДІТ "СОВА" на праві власності, а відповідачем чиняться перешкоди у вивезенні такого майна, у зв'язку з чим третьою особою заявлено вимогу про надання безперешкодного в'їзду та виїзду автомобілів до нежитлових приміщень на 1 та 2 поверхах будівлі навчального корпусу №2 за адресою: м. Київ, вул. Фізкультури, 1.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2015 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Департамент інформаційних технологій "СОВА" та призначено справу № 910/20300/15 до розгляду.

19.01.2016 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

15.02.2016 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача, надійшли письмові пояснення, в якому зазначає, що апеляційна скарга ТОВ «ДІТ «СОВА» є обґрунтованою, доводи якої підтверджуються наявними в матеріалах доказами.

У судовому засіданні представник третьої особи підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та повністю задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача вказав на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Представник третьої особи 1 у судове засідання, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники були повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого господарського суду від 13.08.2008 р. № 01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року „Про деякі питання застосування норми Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представника третьої особи 1, за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - товариства з обмеженою відповідальністю «Департамент інформаційних технологій «Сова», вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 27.12.2012 р. між РВ ФДМУ по м. Києву (орендодавець) та ТОВ "ТД "Амадін" (орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №6351 ("договір оренди") (а.с.19).

За умовами зазначеного договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежилі приміщення загальною площею 631,9 кв.м, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Фізкультурна, 1, на 1-му та 2-му поверхах будівлі навчального корпусу №2, що перебуває на балансі Університету, вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 31.10.2012 р. і становить 4 209 508,00 грн. без ПДВ (п. 1.1 договору оренди).

Відповідно до акту приймання-передавання орендованого майна від 27.12.2012 р. спірне приміщення було передано в користування позивачу. (а.с.26).

11.02.2014 року між сторонами було укладено договір про внесення змін до договору оренди, за яким сторони погодили продовження строку дії такого договору на один рік та встановили, що договір оренди діє до 27.12.214 р. включно.(а.с.32)

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.12.2014 р. у справі №910/22939/14 зобов'язано ТОВ "ТД "Амадін" повернути ТОВ "ДІТ "СОВА" рухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фізкультури, 1 на першому та другому поверхах будівлі навчального корпусу № 2.(а.с.34).

19.01.2015 року позивач звернувся, із заявою №06, до відповідача із вимогою забезпечити безперешкодне вивезення обладнання ТОВ "ДІТ "СОВА" за переліком, який буде наявний під час вивезення, з приміщення кафе, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фізкультури, 1 на першому та другому поверхах будівлі навчального корпусу № 2 Університету.(а.с.40).

Оскільки відповідач не надав можливості безперешкодного вивезення обладнання ТОВ "ДІТ "СОВА" позивач та третя особа з самостійними вимогами звернулись до суду першої інстанції з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що з часу набрання законної сили рішенням господарського суду м. Києва від 01.04.2014 року у справі № 910/22939/14 договір оренди обладнання є розірваним , а відтак саме з цього часу ТОВ «ТД «Амадин» втрачає статус орендаря разом з усіма правами такої особи (в тому числі права користування майном), а отже відсутні підстави для задоволення його позовних вимог. Щодо вимог третьої особи з самостійними вимогами на ТОВ «ДІТ «Сова» зазначив про те, що спірне майно третьої особи є предметом кримінального правопорушення, накладення арешту в кримінальному провадженні виключає задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні таким майном.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що даний позов є негаторним, а тому позивачем може бути власник чи титульний володілець, а відповідачем особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Водночас, задоволення негаторного позову можливе за сукупності двох підстав: наявності у позивача права вимоги усунення перешкод та вчинення перешкод відповідачем.

Частинами 2 та 3 ст. 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Як видно з матеріалів справи рішенням господарського суду м. Києва від 01.12.2014 року у справі № 910/22939/14, що набрало законної сили, - розірвано договір оренди обладнання № 08/14 від 31.07.2014 року, укладений між ТОВ «Торгівельний дім «Амадін» та ТОВ «ДІТ «Сова». Отже , з часу набрання вищевказаним рішенням законної сили ТОВ «Торговий дім «Амадін» ( позивач по даній справі) втрачає статус орендаря разом з усіма права такої особи ( в тому числі правом користування).

Стосовно доводів третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - товариства з обмеженою відповідальністю «Департамент інформаційниї технологій «Сова» щодо здійснення перешкод відповідачем у вивезенні обладнання, яке належить йому на праві власності, колегія суддів зазначає наступне.

31.07.2014 р. між ТОВ "СОВА" (орендодавець) і ТОВ "ТД "Амадін" (орендар) укладено договір оренди обладнання №08/14 (а.с.239)

За умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування обладнання, визначене у додатку № 1 до договору (п. 1.1 договору); обладнання, що передається у користування, використовується орендарем виключно для облаштування торгової точки, а саме закладу харчування, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Фізкультури, 1, на 1-му та 2-му поверхах будівлі навчального корпусу № 2 (п. 1.2 договору).

Як вже зазначалось, рішенням господарського суду міста Києва від 01.12.2014 р. у справі №910/22939/14 розірвано вказаний договір, а також зобов'язано ТОВ "ТД "Амадін" повернути ТОВ "ДІТ "СОВА" рухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фізкультури, 1 на першому та другому поверхах будівлі навчального корпусу № 2.(а.с.34).

26.03.2015 р. спеціалістами РВ ФДМУ по м. Києву було складено акт обстеження, яким встановлено, що орендоване за Договором оренди нежитлове приміщення позивачем не звільнено, і у вказаному приміщенні розміщено обладнання, яке належить ТОВ "ДІТ "СОВА"(а.с.46).

В межах виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду міста Києва від 16.12.2014 р. у справі №910/22939/14 (а.с.66) державним виконавцем був складений акт, яким зафіксовано, що обладнання, зазначене в наказі господарського суду міста Києва від 16.12.2014 р., знаходиться за адресою м. Київ, вул. Фізкультури, 1, на першому та другому поверхах будівлі навчального корпусу №2; транспортний засіб стягувача не допускається на територію Університету, оскільки охорона повідомила про відсутність дозволу уповноважених осіб Національного університету на вивіз обладнання-майна (а.с.171 том1).

Також, як видно з матеріалів справи, відповідно до ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09.11.2015 р. у справі №757/41836/15-к накладено арешт на майно, зазначене в акті прийому-передачі до договору оренди обладнання №08/14 від 31.07.2014 р., яке належить на праві приватної власності ТОВ "ДІТ "СОВА" та знаходиться на 1 та 2 поверхах будівлі навчального корпусу №2 Університету за адресою: м. Київ, вул. Фізкультури, 1.(а.с.185). Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва зазначив на те, що майно, зазначене в акті прийому-передачі до договору оренди обладнання №08/14 від 31.07.2014 р., є предметом кримінального правопорушення та накладення арешту на таке майно забезпечить неможливість його відчуження третім особам, призвести до зникнення, втрати або настання інших наслідків.

Отже, саме спірне майно третьої особи є предметом кримінального правопорушення, яке розслідується в межах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 від 02.04.2015 р.(а.с.190).

Таким чином , зважаючи на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що на рухоме майно ТОВ "ДІТ "СОВА" у встановленому чинним законодавством України порядку накладено арешт в кримінальному провадженні, майно передано на відповідальне зберігання представнику позивача, що унеможливлює користування та розпорядження відповідачем таким майном (в тому числі, відчуження будь-яким способом, передання в заставу тощо).

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ "ДІТ "СОВА" як власника арештованого в межах кримінального провадження майна про зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні таким майно, тому позові вимоги не підлягають задоволенню.

Окрім того, колегія суддів зазначає на те, що третя особа ТОВ «Департамент інформаційних технологій «Сова» звернувся до суду з позовними вимогами, про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом надання для вивезення обладнання безперешкодного в'їзду та виїзду автомобілів до нежитлових приміщень на 1 та 2 поверхах будівлі навчального корпусу №2 за адресою м. Київ, вул. Фізькультури 1, тобто з негаторним позовом, в порядку ст. 391 ЦК України. Водночас, при розгляді даної справи встановлено, що спірне майно , яке належить на праві власності ТОВ «ДІТ «Сова» фактично перебуває у володінні відповідача. Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що права третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ТОВ «Департамент інформаційних технологій «Сова», як власника спірного майна, не можуть бути захищені шляхом пред'явлення негаторного позову, оскільки майно перебуває у володіння іншої особи. При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до норми статті 387 ЦК України встановлюється право власника майна витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 11.11.2015 року у справі № 910/20300/15, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Департамент інформаційних технологій "СОВА" на рішення господарського суду міста Києва від 11.11.2015 року у справі № 910/20300/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 11.11.2015 року у справі № 910/20300/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/20300/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко