ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09 лютого 2016 р. Справа № 918/1388/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М. розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Нова-Пак"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ідея смаку"

про стягнення в сумі 5 994,09 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 137 324,60 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 02.02.2016р.).

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2015 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Нова-Пак" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ідея смаку" про стягнення в сумі 5 994,09 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 137 324,60 грн., з яких: 5923,47 доларів США сума основного боргу, 4,41 доларів США сума штрафних санкцій відповідно до п. 5.4. контракту та 66,21 доларів США сума 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на підставі Контракту №1 від 21.07.2014р. поставив відповідачу товар, вартість якого останнім в повному обсязі не сплачена, а тому залишок боргу, штрафні санкції та 3% річних, нараховані за прострочення грошового зобов'язання, просить суд стягнути у примусовому порядку.

Крім того, позивача зазначив, що згідно п. 5.3 Контракту №1 від 21.07.2014р., сторони домовились, що якщо сторони не можуть врегулювати спір шляхом переговорів, будь-яка з них має право передати спір на розгляд до господарського суду Рівненської області. Спір вирішується згідно з чинним законодавством України.

Ухвалою суду від 11.12.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд справи призначено до слухання на 09.02.2016р.

Ухвалою суду від 11.12.2015р. провадження у справі зупинено до 09.02.2016р.

Ухвалою суду від 09.02.2016р. провадження у справі поновлено.

В судовому засіданні 09.02.2016р. представник позивача вимоги підтримав повністю за підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача відзиву на позов не надав, в судове засідання 09.02.2016р. не з'явився, хоча належним чином був повідомлений, що підтверджується ухвалою Економічного суду міста Мінськ від 20.01.2016р. (а.с. 106).

Суд вбачає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду заяви без участі відповідача відповідно до статті 75 ГПК України.

В результаті розгляду матеріалів справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 21 липня 2014 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Нова-Пак" (Продавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ідея смаку" (Покупець) було укладено Контракт №1 (надалі Контракт; а.с. 14-17), за яким продавець зобовязується поставити, а покупець зобовязується прийняти та оплатити продукти харчування бакалійної групи, харчові добавки, сувенірну продукцію, торгових марок "Добрик", "Деко" далі в тексті іменовані "Товар", відповідно до умов цього Контракту.

Згідно з п. 1.3. Контракту, покупець купує товар окремими партіями в кількості, за цінами і на умовах зазначених у рахунках-інвойс, які є невідємними частинами контракту.

У відповідності до п. 2.2. Контракту, ціна товару встановлюється в доларах США.

Пунктом 2.4. Контракту встановлено, що покупець зобов'язується оплатити товар протягом 70 (Сімдесяти) календарних днів з моменту отримання товару.

Відповідно до п. 2.5. Контракту, датою проведення платежу вважається дата списання коштів з рахунку Покупця.

Згідно з п. 3.1. Контракту, умови і терміни поставки обумовлюються в рахунках-інвойс на кожну партію товару. Датою відвантаження товару вважається дата його відпустки зі складу Продавця, вчиненого на умовах FCA Рівне (Інкотермс 2010).

Пунктом 4.6. Контракту визначено, що право власності переходить від продавця до покупця з моменту передачі товару перевізнику і визначається датою складання товарно-транспортної накладної (CMR).

Матеріалами справи підтверджується, що в рамках виконання Контракту №1 між сторонами було укладено ряд додаткових угод до нього, зокрема, № 1 від 16.12.2014р., №2 від 24.03.2015р., №3 від 09.03.2015р. №4 від 20.05.2015р..

Так, відповідно до п. 1. додаткової угоди №4 від 20.05.2015р., сторони домовились викласти пункт 2.4. Контракту №1 від 21.07.2014р. у наступній редакції:

"2.4. Покупець зобов'язується оплатити Товар протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту перетину товаром митного кордону України. "

У відповідності до п. 2. додаткової угоди №4 від 20.05.2015р., сторони домовились викласти пункт 5.4. Контракту №1 від 21.07.2014р. у наступній редакції:

"5.4. У випадку прострочення покупцем будь-якого строку, зазначеного в контракті та додатках (Специфікаціях) до цього контракту більш ніж на 7 днів, покупець зобовязаний виплатити штрафну неустойку у розмірі 0,2% від суми зобовязання за кожний день прострочення, але не більше 10% від суми зобов'язання."

Контракт та додаткові угоди підписано уповноваженими представниками та скріплено відтисками печаток сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Контракту позивач поставив для відповідача товар, на загальну суму 87 577,07 доларів США, що підтверджується митними деклараціями ЕК 10АА № 204050001/2014/012564, ЕК10АА № 204050001/2014/018832, ЕК10АА № 204050000/2014/001187, ЕК10АА № 204050000/2015/004814, ЕК10АА № 204050000/2015/007144, ЕК10АА № 204050000/2015/009484, ЕК10АА № 204050000/2015/011535, рахунками-інвойс №1 від 24.07.2014р., №2 від 18.09.2014р., №3 від 05.12.2014р., №4 від18.03.2015р., №5 від 21.04.2015р., №6 від 26.05.2015р., №7 від 17.06.2015р. та міжнародними товарно-транспортними накладними (СМR) серії А №237126 від 15.08.2014р., серії А №043443 від 18.11.2014р., серії А №315491 від 19.12.2014р., серії А №356209 від 26.03.2015р., серії А № 020072 від 29.04.2015р., серії А №051142 від 04.06.2015р., серії А №041130 від 02.07.2015р. (а.с. 30-75).

З матеріалів справи суд вбачає, що позивач виконав покладені на нього обовязки згідно контракту, щодо поставки товару відповідної якості та в погоджені строки.

Із залучених до матеріалів справи доказів вбачається, що відповідач отримав обумовлений Контрактом товар без будь-яких застережень стосовно його кількості чи якості, однак його вартість сплатив лише частково на суму 81 653,60 доларів США., що стверджується банківськими виписками (а.с. 110-115), та станом на день звернення позивача до суду заборгованість складала 5 923,47 доларів США.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті поставлено товару позивачем, відповідно до п. 5.4. контракту та ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу 4,41 доларів США штрафної неустойки та 66,21 доларів США 3% річних за період з 28.07.2015р. по 10.12.2015р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановивши обставини справи і давши їм правову оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Стаття 526 ЦК України, що кореспондується із ст. 193 ГК України встановлюють, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно пункту 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до положень частини 1 та частини 2 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З вищезазначеного суд вбачає, що з урахуванням умов контракту на покупця був покладений обовязок розрахуватися за отриманий товар протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту перетину товаром митного кордону України.

Однак, як свідчать матеріали справи, в порушення умов контракту та чинного законодавства України відповідачем зазначені вище поставки не були оплачені в повному обсязі та у строки передбачені пунктом 2.4. контракту.

Судом встановлено та матеріалами справи стверджено, що заборгованість ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ідея смаку" перед ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Нова-Пак" становить 5 923,47 доларів США.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача нараховано відповідно до п. 5.4. контракту та ст. 625 ЦК України 4,41 доларів США штрафних санкцій та 66,21 доларів США 3% річних за період з 28.07.2015р. по 10.12.2015р.

Частина 1 статті 546 ЦК України передбачає, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Субєктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 5.4. контракту визначено, що у випадку прострочення покупцем будь-якого строку, зазначеного в контракті та додатках (Специфікаціях) до цього контракту більш ніж на 7 днів, покупець зобовязаний виплатити штрафне неустойку у розмірі 0,2% від суми зобовязання за кожний день прострочення, але не більше 10% від суми зобов'язання.

Як визначено ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги строк оплати визначений в п.2.4. контракту, та умови нарахування штрафних санкцій встановлених п. 5.4. контракту, перевіривши розрахунок заявлених до стягнення сум, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 4,41 доларів США штрафних санкцій та 66,21 доларів США 3% річних за період з 28.07.2015р. по 10.12.2015р. є обґрунтованими підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 5 923,47 доларів США сума основного боргу, 4,41 доларів США штрафних санкцій та 66,21 доларів США 3% річних.

На відповідача на підставі статті 49 ГПК України покладаються витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 059 грн. 87 коп.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ідея смаку" (220053, Республіка Білорусь м. Мінськ, вул. Автомобілістів, 4, обліковий номер платника 192284702) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Нова-Пак" (35361, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Дядьковичі, вул. Млинівська, 55, ) 5 923,47 доларів США сума основного боргу, 4,41 доларів США штрафних санкцій та 66,21 доларів США 3% річних, що за офіційним курсом НБУ складає 137 324 грн. 60 коп. та 2 059 грн. 87 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.02.2016р.

Суддя Горплюк А.М.