РІШЕННЯ

09.02.2016Справа №910/31428/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/31428/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт Міжгір'я,

до приватного підприємства «ТІМ ЕНД ІТ», м. Київ,

про стягнення 68 439,33 грн.,

без участі представників сторін, у зв'язку з їх неявкою.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з приватного підприємства «ТІМ ЕНД ІТ» (далі - Підприємство) 68 439,33 грн. боргу за виконане перевезення, відповідно до договору-доручення про надання транспортно-експедиційних послуг від 07.10.2013 № 219 (далі - Договір).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2015 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 26.01.2016.

14.01.2016 позивач подав суду заяву про долучення документів на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2016 розгляд справи було відкладено на 09.02.2016, у зв'язку з неявкою представників сторін.

08.02.2016 позивач подав суду клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника та підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Також, позивач подав суду письмові пояснення щодо виконання вимог ухвали суду від 26.01.2016.

Представники сторін у судове засідання 09.02.2016 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвал суду відповідач не виконав, відзив на позовну заяву не подав.

Ухвали Господарського суду міста Києва було надіслано сторонам на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Крім того, до матеріалів справи долучено конверт з ухвалою суду, які повернутий з адреси відповідача з відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 09.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

07.10.2013 ФОП ОСОБА_1 (довіритель; перевізник) і Підприємством (повірений; експедитор) було укладено Договір, за умовами якого:

- довіритель поручає повіреному за винагороду здійснювати пошук, підбір вантажовласників (замовників та їх довірених осіб), з метою забезпечення вантажами транспортних засобів (перевізника) для транспортування їх у міжнародному і міжміському сполученні (пункт 1.1 Договору);

- конкретні умови по кожному окремому замовленню обумовлюються у заявці, яка є невід'ємною частиною Договору. Допускається отримання заявок за факсимільним або електронним зв'язком (e-mail) (пункт 2.3 Договору);

- перевізник, зокрема, зобов'язується доставити ввірений відправником вантаж в обумовлений строк в пункт призначення та видати його отримувачу вказаному у товарно-транспортній накладній (CMR) (підпункт 3.1.11 пункту 3.1 Договору);

- експедитор, зокрема, зобов'язується вчасно та в строки обумовлені в кожному окремому випадку здійснити розрахунки з перевізником (підпункт 3.2.7 пункту 3.2 Договору);

- ціни та платежі за Договором встановлені у гривнях (пункт 4.1 Договору);

- порядок і строк оплати обумовлюється в разовій заявці, яка направляється перевізнику перед конкретним перевезенням (пункт 4.5 Договору);

- Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2013 або до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 10.1 Договору);

- якщо за місяць до закінчення строку дії Договору ні одна із сторін не звернеться з письмовим бажанням його розірвати, він вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах (пункт 10.3 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, позивачем ОСОБА_1 та від відповідача -директором Єфіменком Р.В., який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання умов Договору Підприємство надіслало ФОП ОСОБА_1 заявку від 07.10.2013 № 717 на транспортно-експедиційні послуги (далі - Заявка), за мовами якого: маршрут І-21022 Brunello - Луцький район, с. Смолигов; завантаження - 26.12.2014; вартість перевезення складає 2 700 євро; форма оплати: за оригіналами CMR протягом 30 банківських днів; строк оплати: розрахунок в гривні за курсом Приватбанка на день продажу валюти.

Заявка підписана уповноваженими особами, а саме, позивачем ФОП ОСОБА_1 та від відповідача -директором Єфіменко Р.В., та скріплено печатками сторін.

Заявка у встановленому порядку не оспорена, не розірвана, не визнана недійсною.

Таким чином, Заявка є дійсною, укладеною належним чином та є обов'язковою для виконання сторонами.

Частиною першою статті 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Отже, укладені позивачем і відповідачем Договір і Заявку за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На виконання умов Договору та Заявки, позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR № 401825, та з якої вбачається те, що вантаж було доставлено, тобто послуги з перевезення надані повністю.

Позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру від 25.12.2014 № 25/12-Т на суму 58 050 грн., надіславши його та оригінали документів на виконання умов Договору та Заявки на адресу Підприємства 15.05.2015, що підтверджується такими документами: фіскальний чек від 15.05.2015 № 8606; описом вкладення у цінний лист від 15.05.2015 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (документи отримані відповідачем 21.05.2015).

Отже, строк оплати за надані послуги з перевезення закінчився 03.06.2015 (після спливу тридцяти банківських днів з моменту отримання оригіналів документів, а саме 21.05.2015), а прострочення почалося з 06.06.2015.

Крім того, 25.12.2014 сторонами було підписано акт виконаних робіт № 2512/ТЕІ, в якому сторони узгодили вартість робіт у сумі 58 050 грн.

Вказаний акт підписано повноваженими представниками сторін і скріплено печатками без зауважень.

Отже, позивач належними та допустимими доказами підтвердив факт надання послуг з перевезення.

Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 68 439,33 грн., посилаючись на таке:

- згідно з статтею 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає оплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом;

- інший порядок встановлений договором. Так, курс валюти, який застосовується сторонами, згідно Заявки, не офіційний, а визначений ПАТ «ПРИВАТБАНК» на дату продажу валюти;

- враховуючи те, що платіж до цього часу не здійснений, позивачем, для розрахунку боргу, використовується середньозважений курс ПАТ «ПРИВАТБАНК», опублікований на офіційній сторінці вказаної фінансово-кредитної установи, встановлений на дату підписання позовної заяви;

- такий курс складає 25,3479 грн. за 1,00 Євро.;

- таким чином, загальна сума боргу 2 700 Євро у перерахунку на гривні, станом на 08.12.2015, склала 68 439,33 грн.(2 700 x 25,3479).

Суд не погоджується з доводами позивача, оскільки умовами Договору, зокрема, у пункті 4.1 сторони чітко визначили, що ціни встановлюються у гривні.

Крім того, умовами Заявки не передбачено, що розрахунок може бути проведено у гривні на момент звернення до суду з позовом.

Зі змісту заявки неможливо чітко встановити на який день має здійснюватися перерахунок валюти в гривні.

Разом з тим, з поданих суду документів, а саме: рахунку-фактури та акту виконаних робіт вбачається, що сторони погодили вартість виконаних робіт за перевезення у сумі 58 050 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 58 050 грн.

03.06.2015 відповідач надіслав позивачу лист № 312, в якому вказав таке: у зв'язку із подіями в Україні Підприємство не може надати гарантійні зобов'язання; запропонував вирішити питання в телефонному режимі відповідно до чинного законодавства України

Суду не подано доказів того, що відповідачем було погашено заборгованість за надані послуги з перевезення.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу підлягають задоволенню частково, а саме у сумі 58 050 грн.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 49 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, позивач просив суд стягнути з відповідача 6 843 витрат за послуги адвоката.

Відповідно до пункту 6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 № 7 витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Таким чином, відшкодовуються втрати, які були здійснені стороною за отримання послуг лише адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

Позивачем подано суду: копію договору доручення від 01.12.2015 № 01/12, укладеного позивачем і адвокатом Лозою Віктором Миколайовичем (повірений); копію акту приймання-передачі наданих послуг від 08.12.2015 № 2/12 на суму 6 843 грн.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 16.05.2008 № 507, виданого на ім'я Лози В.М.; копію квитанції до прибуткового касового ордера від 09.12.2015 № 2 на суму 3 800 грн. та копію ордеру серії ТР № 008142 від 09.12.2015.

Судом встановлено, що квитанція від 09.12.2015 № 2 та ордер від 09.12.2015 серія ТВ № 008142, оформлені адвокатом Лозою В.М та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, а не позивачем у даній справі.

Таким чином, суду не подано жодного документального підтвердження понесення позивачем витрат на послуги адвоката у сумі 6 843 грн.

Суд дійшов висновку, що сума відшкодування послуг адвоката, заявлена позивачем не підлягає стягненню з відповідача, оскільки є недоведеною та документально не підтвердженою.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати, а саме судовий збір, зі справи слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства «ТІМ ЕНД ІТ» (03179, м. Київ, вул. Чорнобильська, буд. 22; ідентифікаційний код: 38205543) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків: НОМЕР_1): 58 050 (п'ятдесят вісім тисяч п'ятдесят) грн. основного боргу та 1 033 (одну тисячу тридцять три) грн. 10 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 15.02.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук