ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.02.16р. Справа № 904/11127/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Товариство технічного нагляду ДІЕКС", м. Дніпропетровськ

до Відповідача-1: Українсько-німецького науково-виробничого підприємства "Технічний центр діагностики та експертизи" Товариства з обмеженою відповідальністю, м. Дніпропетровськ

Відповідача - 2: Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м. Краматорськ, Донецька область

про стягнення заборгованості у розмірі 46 232,77 грн. за договором на надання послуг

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник - дов. № 4 від 11.01.2016р.

Від відповідача-1: не з'явився

Від відповідача-2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Товариство технічного нагляду ДІЕКС" звернулося до господарського суду з позовом, якому просить:

- стягнути з Українсько-німецького науково-виробничого підприємства "Технічний центр діагностики та експертизи" Товариства з обмеженою відповідальністю на користь позивача 1 000,00 грн. за договором поруки № 23-08/13 від 23.08.2013р.

- стягнути з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" на користь позивача суму основного боргу - 20 360,00грн., пені - 10 302,59 грн., 3% річних - 717,19 грн., інфляційні втрати - 13 852,99 грн. за договором № 09/1021/1154-13-ДС від 23.08.2013р.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач -1 у судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав відзив на позов, в якому зазначив, що проти позовних вимог, щодо стягнення з нього 1 000,00грн., не заперечує та визнає їх у повному обсязі.

Відповідач-2 у судове засідання не з'явися, у відзиві на позов просить відмовити в задоволені позовних вимог, оскільки, відповідач -2 не повідомлений про готовність предмету підряду до здачі. Крім того, відповідач-2 звертає увагу на не вірний розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат.

У судовому засіданні розгляд справи відкладався з 02.02.2016р. до 16.02.2016р.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не подавалось.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні 16.02.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.08.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Товариство технічного нагляду ДІЕКС" (далі Позивач, Виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Енергомашспецсталь" (далі - Відповідач-2, Замовник) укладено Договір на надання послуг №09/1021/1154-13-ДС (далі - Договір). Також сторонами було підписано додаткові угоди до Договору: №1 від 03.12.2013р., №2 від 12.06.2014р., № 3 від 25.11.2014р.

У відповідності до п.1.1. Договору Виконавець зобов'язується на умовах, встановлених цим договором, виконати роботи по технічному діагностуванню (експертному обстеженню) обладнання БРВ №6 та видати висновок про продовження строку експлуатації.

Відповідно до п. 1.2 Договору об'єм робіт та строки виконання технічного діагностування (експертного обстеження) наведені в специфікації №1, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п.2.1 Договору Замовник зобов'язаний оплатити послуги Виконавцю в розмірі та строки вказані в цьому договорі.

Виконавець зобов'язаний надавати послуги, передбачені цим договором в строки та на умовах, передбачених цим договором (п. 3.1. Договору).

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що строк надання послуг вказаний в специфікації.

Відповідно до п. 7.1. Договору приймання-здача наданих послуг здійснюється сторонами по акту приймання-передачі на протязі 3 днів з моменту повідомлення Виконавцем Замовника про їх готовність до здачі.

При наявності недоліків у наданих послугах, у випадку вмотивованої відмови Замовника прийняти вказані послуги сторонами складаються акти з перерахуванням доопрацювань та строків їх виконання. Виконавець зобов'язаний устранити недоліки в строки, вказані в акті, але не пізніше 10 робочих днів з дати складання акту з переліком доопрацювань (7.7. Договору).

Пунктом 7.8. Договору встановлено, що при відсутності претензій Замовник зобов'язується підписати акт приймання-передачі наданих послуг на протязі 3 днів.

У відповідності до п. 10.1. Договору вартість робіт вказаних в специфікації №1, яка є невід'ємною частиною договору та складає 41 000,00 грн., крім того ПДВ, 8 200,00 грн., загальна сума 49 200,00 грн. з ПДВ.

Згідно п. 10.2. Договору платежі по цьому договору здійснюються банківським переказом на поточний рахунок виконавця в національній валюті України - гривні. Замовник здійснює передоплату у розмірі 20% суми, вказаної в пункті 10.1. цього договору, на протязі 3 банківських днів з моменту отримання виставленого Виконавцем рахунку. Залишкові 80 % вартості послуг Замовник сплачує на протязі 5 банківських днів після підписання акту наданих послуг.

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 27.02.2015р. (п. 14.2. Договору в редакції Додаткової угоди № 3 від 25.11.2014р.)

На виконання умов договору сторонами підписано специфікацію №1, згідно якої, в редакції Додаткової угоди № 3 від 25.11.2014р., встановлено строк виконання робіт -31.12.2014р. (а.с. 22).

04.12.2014р. Відповідач -2 перерахував Позивачеві суму передоплати у розмірі 9 840,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1302 від 04.12.2014р. (а.с. 25).

На виконання умов договору позивачем були надані послуги, що підтверджують Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 09.02.2015р., який підписаний повноважними представниками сторін без заперечень (а.с.27).

Відповідач за надані послуги розрахувався частково у сумі 19 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8206 від 23.07.2015р. (а.с. 26), на підставі чого у нього виникла заборгованість у сумі 20 360,00 грн., що і стало причиною спору.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд прийшов до висновку про часткове задоволення спору на підставі наступного.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, а саме цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений між сторонами є договором про надання послуг та на нього розповсюджуються норми Цивільного кодексу України, передбачені главою 63.

Відповідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 902 ЦК України Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу у сумі 20 360,00 грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу позивач просить стягнути пеню у розмірі 10 302,59 грн. за період з 17.02.2015р. по 17.08.2015р., 3% річних 717,19 грн. за період з 17.02.2015р. по 27.11.2015р. та інфляційні втрати 13 852,99 грн. за період з 17.02.2015р. по 27.11.2015р.

Відповідно до п. 11.3. Договору за прострочення оплати послуг, наданих по цьому договору, Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі 1% від суми, яка належить виплаті за кожен день прострочення.

Відповідно до частини першої статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", згідно з пунктами 1, 3 якого розмір пені за прострочку платежу, що встановлюється за згодою сторони, обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Таким чином, яким би способом не визначався в договорі розмір неустойки, він не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З огляду на викладене, враховуючи встановлення Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" граничного розміру відповідальності за прострочення платежу у вигляді пені (розмір якої не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня), за прострочку платежу за спірним Договором може бути стягнута лише сума неустойки, яка не перевищує ту, що обчислена на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Суд, перевіривши правильність нарахування пені встановив, що її розмір за період прострочення з 17.02.2015р. по 17.08.2015р. складає 10 623,91 грн., однак суд не може вийти за межі позовних вимог, тому до стягнення підлягає сума пені заявлена позивачем в розмірі 10 302,59 грн.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобовязань на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування 3% річних суд встановив, що їх розмір за період прострочення з 17.02.2015р. по 27.11.2015р. складає 718,87 грн., однак суд не може вийти за межі позовних вимог, тому до стягнення підлягає сума 3% річних заявлена позивачем - 717,19грн.

При перевірці розрахунку інфляційних втрат позивача суд враховує приписи Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, що підлягають до стягнення за період березень - жовтень 2015 р. становлять 11 686,45 грн.

В частині стягнення інфляційних втрат у сумі 2 166,54 грн. слід відмовити.

На забезпечення виконання відповідачем-2 умов Договору на надання послуг, 23.08.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Товариство технічного нагляду ДІЕКС" (далі Позивач, Кредитор) та Українсько-німецьким науково-виробничим підприємством "Технічний центр діагностики та експертизи" Товариства з обмеженою відповідальністю (далі Відповідач-1, Поручитель) укладено договір поруки № 23-08/13 (далі - Договір поруки), відповідно до умов п.1. якого предметом даного Договору є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання Боржником, вказаним у Додатку № 1 до даного Договору всіх своїх обов'язків за Договором, вказаним у Додатку № 1 до даного Договору, згідно якого Кредитором було прийнято зобов'язання на виконання робіт з технічного діагностування (експертного обстеження) обладнання БРВ №6 з надання висновку про продовження строку експлуатації, а Боржник прийняв на себе зобовязання прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до п. 2. Договору поруки розмір відповідальності Поручителя перед Кредитором обмежується сумою у розмірі 1 000,00грн. (одна тисяча гривень 00 копійок). Поручитель з умовами Договору ознайомлений (п. 3. Договору поруки).

Крім того, сторони п.4 Договору поруки обумовили, що у випадку невиконання Боржником обов'язків за Договором, Поручитель відповідає перед Кредитором за зобов'язаннями Боржника у межах суми, вказаної у п.2 даного Договору.

Пунктом 5. Договору поруки встановлено, що у випадку невиконання Боржником будь-якого обовязку, передбаченого п. 1 даного договору, Кредитор направляє на адресу Поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного (их) обовязку (ів).

Поручитель зобовязаний виконати обовязок (ки), зазначений (ні) в письмовій вимозі Кредитора, в межах суми, вказаної у п. 2. даного договору, впродовж 1 (одного) робочого дня з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього договору (п. 6. Договору поруки).

Цей Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за Договором. (п.7. Договору поруки)

Позивач на адресу відпповідача-1 направив вимогу №1379 від 15.12.2015р. про сплату заборгованості у розмірі 1 000,00грн.(а.с. 29).

Відповіді Відповідач-1 на вказану вимогу не надав, суму боргу не оплатив.

Не підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача-1 за договором поруки 1 000,00грн.

Відповідач-1 у відзиві на позов не заперечує проти позовних вимог Позивача щодо стягнення з нього на користь Позивача грошової суми у розмірі 1 000,00грн.

Частина 1 статті 553 ЦК України передбачає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У відповідності до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

На підставі викладеного позовні вимоги про стягнення з Відповідача -1 1 000,00 грн. обґрунтовані матеріалами справи, не заперечуються Відповідачем-1 та є такими, що підлягають до задоволення.

Заперечення відповідача-2, щодо не повідомлення його про готовність робіт, судом не приймаються, оскільки в матеріалах справи міститься Акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 09.02.2015р. (а.с. 27), який підписаний повноважним представником відповідача -2 без заперечень.

Відповідно до п. 7.7. Договору при наявності недоліків у наданих послугах, у випадку вмотивованої відмови Замовника прийняти вказані послуги сторонами складаються акти з перерахуванням доопрацювань та строків їх виконання. Виконавець зобов'язаний устранити недоліки в строки, вказані в акті, але не пізніше 10 робочих днів з дати складання акту з переліком доопрацювань.

Пунктом 7.8. Договору встановлено, що при відсутності претензій Замовник зобов'язується підписати акт приймання-передачі наданих послуг на протязі 3 днів.

Всупереч зазначеному, відповідачем-2 позивачеві не надавалась відмова прийняти виконані послуги та сторонами не складався акт з перерахуванням доопрацювань та строків їх виконання.

Заперечення відповідача щодо правильності нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат судом не приймаються, оскільки вони не підтверджуються жодним доказом та відповідач-2 мав достатньо часу для здійснення контррозрахунку та надання його до суду.

За нормами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з стягненням на користь позивача:

- з Українсько-німецького науково-виробничого підприємства "Технічний центр діагностики та експертизи" Товариства з обмеженою відповідальністю 1 000,00 грн.;

- з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" суми основного боргу - 20 360,00грн., пені - 10 302,59 грн., 3% річних - 717,19 грн., інфляційні втрати - 11 686,45 грн.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо стягнення судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: при задоволення позову на відповідача, при відмові в позові на позивача, при частковому задоволенні позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приписами п.4.1 Постанови пленуму ВГСУ від 21 лютого 2013 року No 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" встановлено, що у разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги, що, як відповідач-1, так і відповідач -2 не виконали своїх обовязків за договорами по сплаті боргу, вимоги позивача відносно відповідача-1 та відповідача -2 задоволено, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на відповідачів -1 та -2 по 50 % судового збору на кожного, що дорівнює сумі 671,62 грн.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610, 612, 614, 625, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 229, 231, 232, 233 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Українсько-німецького науково-виробничого підприємства "Технічний центр діагностики та експертизи" Товариства з обмеженою відповідальністю (49040, м. Дніпропетровськ, пров. Джинчарадзе, буд. 8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Товариство технічного нагляду ДІЕКС" (49040, м. Дніпропетровськ, пров. Джинчарадзе, буд. 8; ) заборгованість у розмірі 1 000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 671,62 грн. (шістсот сімдесят одна грн. 62 коп.), про що видати наказ.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" (84306, Донецька область, м. Краматорськ, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Товариство технічного нагляду ДІЕКС" (49040, м. Дніпропетровськ, пров. Джинчарадзе, буд.8; ), суму основного боргу у розмірі 20 360,00 грн. (двадцять тисяч триста шістдесят грн. 00 коп.), пеню у розмірі 10 302,59 грн. (десять тисяч триста дві грн. 59 коп.), інфляційні витрати у розмірі 11 686,45 грн. (одинадцять тисяч шістсот вісімдесят шість грн. 45 коп.) та 3% річних у розмірі 717,19 грн. (сімсот сімнадцять грн. 19 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 671,62 грн. (шістсот сімдесят одна грн. 62 коп.), про що видати наказ.

В решті позовних вимог - відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 19.02.2016р.

Суддя ОСОБА_2