номер провадження справи 14/10/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016 Справа № 908/271/16

Суддя господарського суду Запорізької області Сушко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Запорізької міської ради (адреса - 69105 м. Запоріжжя, пр. Леніна, б. 206)

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1)

про стягнення збитків

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача: Дорошенко О.В., довіреність № 01/02-17/00055 від 05.01.2016р.

від відповідача: ОСОБА_4, договір про надання правової допомоги №5-Г від 21.02.2016р.

Суть спору:

01 лютого 2016 року Позивач - Запорізька міська рада звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі за текстом ФОП ОСОБА_2.) про стягнення збитків.

Системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл справи для розгляду між суддями та справу призначено до розгляду головуючому судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.02.2016р. порушено провадження у справі №908/271/16, судове засідання призначено на 23.02.2016р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті.

В судовому засіданні 23.02.2016р. розгляд справи закінчено, на підставі ст.ст. 82-85 ГПК України, за згодою представників Сторін, оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду, повідомлено про дату виготовлення повного тексту рішення.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 27.08.2014р. за №ЗП 78 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва «Реконструкція павільйону у складу торгівельного комплексу (літ. Б) за адресою: АДРЕСА_2. Замовником будівництва є ФОП ОСОБА_2

ФОП ОСОБА_2 в порушення вимог ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя (який затверджено рішенням Запорізької міської ради №77 від 24.12.2012р.) не звернувся у встановленому порядку щодо укладання Договору про пайову участь.

09.09.2014р. за № ЗП 85 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

Внаслідок невиконання встановленого законом обов'язку щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, ФОП ОСОБА_2 завдано територіальній громаді м. Запоріжжя збитки в розмірі 3 200,00 грн.

З огляду на зазначені обставини, Позивач просить стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь Запорізької міської ради 3 200,00 грн. збитків та покласти на Відповідача судові витрати.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. В обґрунтування заперечень посилається, зокрема, на те, що згідно із ч.ч.2, 3, 9 ст. 40 Закону «Про планування містобудівної діяльності», замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Оскільки ФОП ОСОБА_2 здійснював лише реконструкцію існуючої будівлі без забудови нової земельної ділянки, отже не був замовником будівництва в розумінні імперативних норм Закону, у нього був відсутній обов'язок укладати договір про пайову участь та сплачувати пайові внески. Це підтверджується і самим текстом рішення ЗМР від 24.12.2012 року № 77 (п. 1.4, п. 2.3 - забудовник) та додатком № 1 (для одиниці створеної потужності) та № 2 (п. 4 - під час будівництва об'єктів).

За викладених обставин Відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог Запорізької міської ради.

Запис розгляду справи здійснювався із застосуванням технічних засобів фіксування судового процесу, а саме: програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

Судом у відповідності з вимогами статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників Сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

27.08.2014р. за № 78 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області зареєстровано декларацію від 26.08.2014р. №654/9 4-103-037223-63 про початок виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва «Реконструкція павільйону у складі торгівельного комплексу».

Поштова/будівельна адреса будівництва: АДРЕСА_2.

Вид будівництва: реконструкція.

Технічний нагляд здійснює ФОП ОСОБА_5.

Проектна документація розроблена ТОВ «Запоріженергобуд».

Загальна площа будівлі відносно до проектної документації 20,0 кв.м.

Замовник будівництва: ФОП ОСОБА_2.

09.09.2014р. за № ЗП 85 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації - «Реконструкція павільйону у складі торгівельного комплексу за адресою: АДРЕСА_2. Присвоєно нову поштову адресу: АДРЕСА_2 Категорія складності - ІІ; код об'єкта - 1230,2.

В Розділі 1 Декларації про готовність об'єкта до експлуатації замовником зазначено ФОП ОСОБА_2, АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1.

Згідно Розділу 11. Інформація про об'єкт вказаної Декларації, дата початку будівництва 27.08.2014р., дата закінчення будівництва 05.09.2014р., строк введення об'єкта в експлуатацію ІІІ квартал 2014р.

Відповідно до Розділу 6. види виконаних під керівництвом відповідальної особи (ФОП ОСОБА_2.) робіт:

1. Монтаж перегородок.

2. встановлення віконних та дверних блоків.

3. Виконання внутрішнього оздоблення.

4. Виконання зовнішніх оздоблювальних робіт.

5. Благоустрій території.

6. Монтаж внутрішніх мереж: водопровід, каналізація, електропостачання, вентиляція.

Загальна площа будівлі 15.9 кв.м (Розділ 12 Декларації).

Кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 32000,00 грн., у тому числі витрати на будівельно-монтажні роботи - 30000,00 грн., витрати на машини, обладнання та інвентар - 2000,00 грн.

Вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію становить 32000,00 грн., у тому числі витрати на будівельно-монтажні роботи - 30000,00 грн., витрати на машини, обладнання та інвентар - 2000,00 грн. (Розділ 15 Декларації).

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1 ст.224 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ч. 2 ст. 224, ч.1 ст.225 ГК України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Із змісту цих норм, а також ст. 610, 611 ЦК України слідує, що відшкодування збитків є одним із правових наслідків порушення зобов'язання, мірою відповідальності. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Умови відшкодування збитків передбачені статтею 226 ГК України, із якої також слідує, що головною умовою відшкодування збитків є господарське правопорушення, яке вчинив учасник господарських відносин.

На кредитора покладений обов'язок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобов'язання, прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язанням і завданими збитками і їх розмір, на боржника - відсутність вини (ст. 614, 623 ЦК України).

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв'язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками.

Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Встановлюючи наявність в діях усіх елементів складу цивільного правопорушення, з яким законодавець пов'язує застосування до особи цивільної-правової відповідальності, суди попередніх інстанцій не врахували наступного.

Згідно з преамбулою Закону України "Про планування містобудівної діяльності" (далі - Закон) цей Закон встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до п.п. 4, 13 ст.1 Закону замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву; територія - частина земної поверхні з повітряним простором та розташованими під нею надрами у визначених межах (кордонах), що має певне географічне положення, природні та створені в результаті діяльності людей умови і ресурси.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема будівництво об'єктів, реконструкцію існуючої забудови та території.

Згідно із ч.ч.2, 3, 9 ст. 40 Закону, замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Враховуючи системний аналіз вказаних статей, суд дійшов висновку, що дія цього Закону України "Про планування містобудівної діяльності" не поширюється на Відповідача, оскільки, матеріалами справи встановлено, що ФОП ОСОБА_2 здійснював лише реконструкцію кіоску під павільйон у складі торгівельного комплексу, тобто реконструкцію існуючої будівлі без забудови нової земельної ділянки, а отже ФОП ОСОБА_2 не є замовником будівництва в розумінні імперативних норм Закону у зв'язку з чим у Відповідача був відсутній обов'язок щодо інформування виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок виконання будівельних робіт на об'єкті: Реконструкція павільйону у складі торговельного комплексу за адресою: АДРЕСА_2, а також укладання з виконавчим комітетом Запорізької міської ради Договору про пайову участь та сплати коштів пайової участі.

Аналогічної правової позиції дотримався й Вищий господарський суд України в Постанові від 13 жовтня 2015 року у справі № 908/4459/14.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, Сторонами надано всі докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

За викладених обставин в задоволенні позову Запорізької міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення збитків відмовляється.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на Позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України господарський суд Запорізької області, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Запорізької міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення збитків відмовити.

Суддя Л.М. Сушко

Рішення оформлено та підписано відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України 26.02.2016р.