ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2016 р. Справа № 914/2992/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

Желік М.Б.

при секретарі Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аро-пласт-плюс", смт. Жвирка, Сокальський р-н, Львівська обл, вх. №001-05/5647/15 від 01.12.2015 року

на рішення господарського суду Львівської області від 12.11.2015 року

у справі № 914/2992/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аро-пласт-плюс", смт. Жвирка, Сокальський р-н, Львівська обл,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Райффазен банк Аваль", м.Київ в особі відокремленого підрозділу Львівської обласної дирекції ПАТ "Райффазен банк Аваль", м. Львів,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача 1: ОСОБА_3, м. Сокаль, Львівська обл,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача 2: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ромас", м. Червоноград, Львівська обл,

про: визнання недійсним додаткового договору №3 від 29.09.2011 р. до договору поруки №102/5 від 01.08.2011 р. та визнання припиненою з 29.09.2011 р. поруки, що виникла на підставі договору поруки №102/5 від 01.08.2007 р..

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Семенюк С.Я.-представник на підставі довіреності №435/15 від 01.09.2015 року;

третя особа 1: не з'явився;

третя особа 2: не з'явився;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Львівської області від 12.11.2015 року у справі №914/2992/15 (суддя Мороз Н.В.) у позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю "Аро-пласт-плюс", до відповідача Публічного акціонерного товариства "Райффазен банк Аваль", в особі відокремленого підрозділу Львівської обласної дирекції ПАТ "Райффазен банк Аваль", за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3, та третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ромас", про визнання недійсним додаткового договору №3 від 29.09.2011 р. до договору поруки №102/5 від 01.08.2011 р. та визнання припиненою з 29.09.2011 р. поруки, що виникла на підставі договору поруки №102/5 від 01.08.2007 р. - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Львівської області від 12.11.2015 року у справі №914/2992/15, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аро-пласт-плюс", смт. Жвирка, Сокальський р-н, Львівська обл, - подав апеляційну скаргу.

Зокрема, апелянт в апеляційній скарзі зазначає про те, що договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а тому суд першої інстанції помилково посилався на те, що п. 8.6 Статуту ТзОВ «Аро-пласт-плюс» (в редакції від 25.01.2011р.) прямо не передбачено надання дозволу (згоди) загальних зборів учасників товариства на укладення виконавчим органом (директором) змін до договору поруки.

П. 8.6 Статуту ТзОВ «Аро-пласт-плюс», відповідно до якого до виключної компетенції загальних зборів товариства відноситься надання дозволу (згоди) щодо укладення виконавчим органом товариства правочинів, змістом яких є отримання кредитів, поширюються і на договір поруки № 102/5 від 01,08.2007р.. Суд першої інстанції безпідставно вказав, що визнання недійсним рішення загальних зборів ТзОВ «Аро-пласт-плюс» від 28.09.2011р., оформленого протоколом № 31 від 28.09.2011р., не може бути підставою для визнання недійсним Додаткового договору № 3 від 29.09.2011р. до договору поруки № 102/5 від 01.08.2007р., оскільки не усуває факту законності дій виконуючого обов'язки директора щодо виконання рішення зборів. Адже дії щодо підписання неуповноваженою особою - виконуючим обов'язки директора ТзОВ «Аро-пласт-плюс» ОСОБА_3 - додаткового договору №3 від 29.09.2011р., який здійснював свої повноваження на підставі визнаного недійсним рішення загальних зборів ТзОВ «Аро-пласт-плюс» від 28.09.2011р., оформленого протоколом № 31 від 28.09.2011р. не можуть вважатись законними. Апелянт також вважає, що судом неправильно оцінені як докази по справі рішення судів по господарській справі № 914/4603/14, якими було визнано недійсними рішення загальних зборів ТзОВ «Аро-пласт-плюс» від 21.09.2011р., оформленого протоколом № 30 від 21.09.2011р., та рішення загальних зборів ТзОВ «Аро-пласт-плюс» від 28.09.2011р., оформленого протоколом № 31 від 28.09.2011р., що призводить до невідповідності висновків суду обставинам справи.

Як вбачається з договору поруки № 102/5 від 01.08.2007р. представник ТзОВ «Аро-пласт-плюс» директор товариства -ОСОБА_5 здійснювала свої повноваження на підставі статуту. Пунктом 3.1 додаткового договору № 3 від 29.09.2011р. встановлено, що даний договір є невід'ємною частиною договору поруки № 102/5 від 01.08.2007р. Абзацом 8 п. 3.3 Постанови Пленуму ВГСУ № 11 від 29.05.2013р. встановлено, що якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента. Крім того про обізнаність відповідача про внесення змін до статуту ТзОВ «Аро- пласт-плюс» 25.01.2011р. свідчить і протокол № 30 від 21.09.2011р., яким було оформлено рішення загальних зборів засновників товариства від того ж дня, та яким було надано згоду на проведення реструктуризації за кредитним договором № 010/08- 3/3076 від 01.08.2007р.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 12.11.2015 р. у справі № 914/2992/15 та задовольнити позов.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2015р. справу №914/2992/15 призначено судді-доповідачу Костів Т.С. та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Марку Р.І. та Желіку М.Б..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 03.12.2015 р. подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 15.12.2015 р..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 15.12.2015 року розгляд справи відкладався на 12.01.2016 року.

Згідно розпорядження голови Львівського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 року, у зв'язку із перебуванням судді Желіка М.Б. у відпустці, внесено зміни у склад судової колегії по справі №914/2992/15, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Костів Т.С., судді Марко Р.І. та Данко Л.С..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 року розгляд справи відкладався на 26.01.2016 року.

Згідно розпорядження голови Львівського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 року, у зв'язку із зайнятістю судді Данко Л.С. у складі іншої судової колегії, внесено зміни у склад судової колегії по справі №914/2992/15, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Костів Т.С., судді Марко Р.І. та Желік М.Б..

Ухвалою суду від 26.01.2016 року розгляд справи відкладався на 09.02.2016 року з підстав, викладених у ній.

Представнику сторони роз'яснено його права та обов'язки згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 09.02.16 року з'явився представник відповідача, проти апеляційної скарги заперечив, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Окрім того, надав усні пояснення по суті спору.

Представники апелянта та третіх осіб 1,2 в судове засідання не з'явився, причи неявки суду не повідомили.

Згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції'', у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Окрім того, враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника сторони, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як правильно встановив суд першої інстанції, 01.08.2007р. між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" в особі Львівської обласної дирекції ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (кредитор) ОСОБА_3 (позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ромас" (позичальник) було укладено генеральний кредитний договір №102.

Відповідно до п. 1.1. генерального договору, кредитор, на підставі договору, зобов'язується надавати позичальникам кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених в додаткових кредитних договорах, що укладатимуться в рамках генерального договору між позичальниками та кредитором, і які після їх підписання стають його невід'ємними частинами.

01.08.2007р. між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Львівської обласної дирекції ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ромас" (позичальник) укладено кредитний договір № 010/08-3/3076 (як додатковий кредитний договір №1 до генерального кредитного договору №102 від 01.08.2007р.) з додатковими до нього угодами, зокрема: №1 від 30.06.2010р., №2 від 11.02.2011р., №3 від 28.09.2011р.

За умовами кредитного договору № 010/08-3/3076 від 01.08.2007р. банк на умовах договору надає позичальнику, а позичальник приймає кредит в сумі 985000 грн., з відсотковою ставкою 12% річних, а починаючи з 7-го місяця користування кредитними коштами 17% річних. Додатковими угодами до кредитного договору № 010/08-3/3076 від 01.07.2008р. змінювався розмір процентної ставки та вносились зміни до графіку погашення кредиту.

В межах генерального кредитного договору від 01.08.2007р. №102 між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Львівської обласної дирекції ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (банк) та ОСОБА_3 (позичальник) було укладено кредитний договір №010/08-3/3077 від 01.08.2007р. за умовами якого кредитор на положеннях та умовах договору відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в сумі 300000 доларів США з відсотковою ставкою 12,5% річних. Додатковими угодами №1 від 30.06.2010р. та №2 від 11.02.2011р. вносились зміни до кредитного договору.

29.09.2011р. в межах генерального договору №102 від 01.08.2007р. між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" в особі Львівської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №010/42-0-1/116.

За умовами кредитного договору №010/42-0-1/116 від 29.09.2011р. кредитор надає позичальнику кредит в сумі 1718213 грн. на рефінансування існуючої заборгованості за кредитним договором №010/08-3/3077 від 01.08.2007р. з відсотковою ставкою з 29.09.2011р. по 29.02.2012р. включно 9,1% річних, а починаючи з 01.03.2012р. до дати остаточного погашення кредиту 12% річних у випадку відсутності протермінувань позичальником за черговими платежами більше 30 днів; в іншому випадку 14,25% річних. Внаслідок проведеного рефінансування за договором № 010/42-0- 1/116 від 29.09.2011р. договір № 010/08-3/3077 від 01.08.2007р. було виконано реально в повному обсязі.

Згідно п.2.6. генерального кредитного договору від 01.08.2007р. №102 у відповідності з діючим законодавством України забезпеченням цього договору (ст.345 ГК України) є, зокрема, порука Товариства з обмеженою відповідальністю "Аро-пласт-плюс".

01.08.2007р. між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Львівської обласної дирекції ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (банк) та ТзОВ "Аро-пласт-плюс" (поручитель) укладено договір поруки №102/5 з додатковими договорами до нього: №1 від 30.06.2010р., №2 від 11.02.2011р. та №3 від 29.09.2011р.

Згідно п.1.2. договору поруки сторонами встановлено, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язаннях ТзОВ "Ромас" та фізичної особи - ОСОБА_3, які виникають з умов генерального кредитного договору №102 від 01.08.2007р., а саме повернути кредит в розмірі 495000 доларів США еквівалентом у гривні 2500000 грн., проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках передбачених генеральним кредитним договором в повному обсязі, а також виконати інші умови генерального кредитного договору в повному обсязі.

Додатковим договором від 30.06.2010р. №1 до договору поруки сторони внесли зміни до п. 1.2., встановивши, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язаннях боржників - ТзОВ "Ромас" та ОСОБА_3, які виникають з умов генерального кредитного договору № 102 від 01.08.2007р. та всіх додаткових угод/договорів, що були укладені або будуть укладені до нього в майбутньому та є невід'ємними частинами генерального кредитного договору № 102 від 01.08.2007р. в повному обсязі цих зобов'язань.

Згідно додаткового договору від 11.02.2011р. № 2 до договору поруки сторони дійшли згоди викласти в новій редакції термін "кредитний договір" розділу "визначення термінів", зокрема: "кредитний договір" - кредитний договір № 010/08- 3/3076 від 01.08.2007 року з додатковою угодою № 1 від 30.06.2010р. до нього, що укладений в межах генерального договору №102 від 01.08.2007р. між банком та ТзОВ "Ромас", та кредитний договір №010/08-3/3077 від 01.08.2007р. з додатковою угодою № 1 від 30.06.2010р. до нього, що укладений в межах генерального договору № 102 від 01.08.2007р. між банком та ОСОБА_3, а також всі додаткові угоди/договори до кредитного договору № 010/08-3/3076 від 01.08.2007р. та кредитного договору № 010/08- 3/3077 від 01.08.2007р., що можуть бути укладені в майбутньому".

Крім того, п.1.2. розділу 1 договору поруки викладено в новій редакції, зокрема, сторонами договору встановлено, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням боржників: ТзОВ "Ромас", які виникають з умов кредитного договору № 010/08- 3/3076 від 01.08.2007р., що укладений між банком та ТзОВ "Ромас" в межах генерального договору №102 від 01.08.2007р. з усіма змінами та доповненнями до нього, а також всіх додаткових договорів/угод до кредитного договору № 010/08- 3/3076 від 01.08.2007р., що були укладені та можуть бути укладені до нього в майбутньому на суму 985000 грн. з терміном дії до 31.07.2017р. та сплатою процентів: у розмірі 17% річних на період з 01.01.2011р. по 31.12.2011р.; у розмірі 20% річних з 01.01.2012 або з моменту протермінування більше 20 днів за черговими платежами по кредитах ТзОВ "Ромас", ТзОВ "Аро-пласт-плюс", ТзОВ "Чер-Буд", ОСОБА_3 в банку; ОСОБА_3, які виникають з умов кредитного договору № 010/08-3/3077 від 01.08.2007р., що укладений між банком та ОСОБА_3 в рамках генерального договору № 102 від 01.08.2007р. з усіма змінами та доповненнями до нього, а також всіх додаткових угод/договорів до кредитного договору № 010/08-3/3077 від 01.08.2007р., що були укладені та можуть бути укладені в майбутньому, на суму 300000 доларів США з терміном дії до 31.07.2017р. та сплатою процентів у розмірі: 9,1% річних на період з 01.01.2011р. по 31.12.2011р. та в розмірі 12,5% річних з 01.01.2012р. або з моменту виникнення протермінування більше 30 днів з черговими кредитами ТзОВ "Ромас", ТзОВ "Аро-пласт-плюс", ТзОВ "Чер-буд", ОСОБА_3

Додатковим договором від 29.09.2011р. № 3 до договору поруки сторонами розширено термін "кредитний договір", а саме, "кредитний договір" - кредитний договір" - кредитний договір № 010/08- 3/3076 від 01.08.2007 року між Банком та ТзОВ "Ромас", та кредитний договір № 010/42-0-1/116 від 29.09.2011 року між Банком та ОСОБА_3, а також всі додаткові угоди/договори до кредитного договору № 010/08-3/3076 від 01.08.2007р. та кредитного договору № 010/42-0-1/116 від 29.09.2011р., що були укладені та можуть бути укладені в майбутньому". Також, сторонами внесено зміни до п.1.2. договору поруки, встановивши, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язаннях боржників: ТзОВ "Ромас", які виникають з умов кредитного договору № 010/08-3/3076 від 01.08.2007р. з усіма змінами та доповненнями до нього, а також всіх додаткових угод/договорів, що були укладені та можуть бути укладені в майбутньому на суму 985000,00 грн. з терміном дії до 31.07.2017р. та сплатою процентів у розмірі 17% річних на період з 01.08.2011р. по 29.02.2014р. та в розмірі 20% річних з 01.03.2012р. або з моменту виникнення протермінування більше 30 днів з черговими кредитами ТзОВ "Ромас", ТзОВ "Аро-пласт-плюс", ТзОВ "Чер-буд", ОСОБА_3; ОСОБА_3, які виникають з умов кредитного договору №010/42-0-1/116 від 29.09.2011р. з усіма змінами та доповненнями до нього, а також всіх додаткових угод/договорів, що були укладені та можуть бути укладені в майбутньому на суму 1718213 грн. з терміном дії до 31.07.2017р. та сплатою процентів у розмірі 9,1% річних на період з 29.09.2011р. по 29.02.2012р. та в розмірі 12% річних з 01.03.2012р. у випадку відсутності протермінувань позичальника за черговими платежами більше 30 днів та в розмірі 14,5% річних з 01.03.2014р. або з моменту виникнення протермінування більше 30 днів з черговими платежами по кредитах ТзОВ "Ромас", ТзОВ "Аро-пласт- плюс", ТзОВ "Чер-буд", ОСОБА_3, ОСОБА_8

Згідно ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 207 ГК України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Загальні правові підстави визнання правочину недійсним визначені ст.215 ЦК України. Так, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2. ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до Статуту ТзОВ "Аро-Пласт-Плюс", затвердженого зборами засновників протоколом №2 від 08.12.2005р. державну реєстрацію проведено 08.12.2005р. (зі змінами та доповненням від 25.01.2011р. державну реєстрацію змін проведено за №100430), а саме п. 8.12 Статуту, управління поточною діяльністю товариства здійснюється виконавчим органом - директором. Директор має право без довіреності виконувати дії від імені товариства (п.8.17 Статуту). Відповідно до ст. 62 Закону України "Про господарські товариства" та п.8.15 Статуту, директор вирішує всі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників.

28.09.2011р. загальними зборами учасників ТзОВ "Аро-пласт-плюс" було прийнято рішення, яке оформлене протоколом №30 про надання чергової відпустки директору товариства ОСОБА_5 та призначення виконуючим обов'язки директора товариства ОСОБА_3 на період з 28.09.2011р. по 11.10.2011р.; уповноважено директора товариства - ОСОБА_5 провести відповідну реєстрацію та подання документів у державні органи, установи, банки, тощо. У відповідності до протоколу №30 від 21.09.2011р. загальними зборами учасників ТзОВ "Аро-пласт-плюс" прийнято рішення про надання згоди на проведення реструктуризації за валютним кредитним договором №010/-8-3/3773/ від 18.06.2008р. та кредитним договором №010/08-3/3076 від 01.08.2007р. у ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" для ТзОВ "Ромас" та укладення відповідних договорів поруки.

29.09.2011р. між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Львівської обласної дирекції ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТзОВ "Аро-пласт-плюс" в особі в.о. директора ОСОБА_3, що діяв на підставі Статуту та рішення загальних зборів учасників товариства, оформленого протоколом № 31 від 28.09.2011р. було укладено додатковий договір №3 до договору поруки №102/5 від 01.08.2007р. Додатковий договір № 3 від 29.09.2011р. підписано виконуючим обов'язки директора ОСОБА_3 та скріплено печаткою ТзОВ "Аро-пласт-плюс".

Рішенням господарського суду Львівської області від 12.05.2015р. по справі №914/4603/14, яке набрало законної сили 23.07.2015р., визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ "Аро-пласт-плюс" від 21.09.2011р., оформлене протоколом №30 від 21.09.2011р. та рішення загальних зборів учасників ТзОВ "Аро-пласт-плюс" від 28.09.2011р., оформлене протоколом №31 від 28.09.2011р., яким на період відпустки директора ТзОВ "Аро-пласт-плюс" ОСОБА_5 з 28.09.2011р. по 11.10.2011р. виконуючим обов'язки директора товариства було призначено ОСОБА_3.

У зв'язку із цим скаржник покликається на відсутність у ОСОБА_3 повноважень укладати оспорюваний правочин, а окрім того, ОСОБА_3 всупереч п. 8.6. статуту не отримав відповідної згоди на укладення оспорюваного договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 145 ЦК України, питання, віднесені до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства, не можуть бути передані ними для вирішення виконавчому органу товариства. Відповідно до п.8.6. Статуту (зі змінами та доповненнями внесеними загальними зборами учасників ТзОВ "Аро-пласт-плюс" від 25.01.2011р. згідно протоколу № 1/11 від 25.01.2011р.), збори можуть приймати рішення з будь-яких питань діяльності товариства, виключною компетенцією зборів є, зокрема, надання дозволу (згоди) щодо укладення виконавчим органом товариства правочинів, змістом яких є отримання кредитів та інших правочинів, забезпечення виконання зобов'язань по яких відбувається шляхом застави майна (рухомого та нерухомого) товариства; надання дозволу (згоди) щодо укладення правочинів, змістом яких є купівля-продаж, оренда (інші види відчуження) нерухомого майна товариства, а також іншого майна, яке безпосередньо задіяні у виробництві продукції товариства (п.1), п.к) п.8.6 Статуту).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов підставного висновку про те, що цим положенням Статуту надання дозволу (згоди) зборами учасників товариства ТзОВ "Аро-пласт- плюс" на укладення виконавчим органом товариства (директором) змін до договору поруки не передбачено. На зазначене не впливає акцесорний чи будь-який інший характер договору поруки, оскільки зазначене положення статуту визначає чіткий перелік правочинів, укладення яких вимагає дозволу (згоди) вищого органу товариства.

Суд першої інстанції також підставно встановив, що рішення, яке прийняте загальними зборами учасників ТОВ "Аро-пласт-плюс" від 21.09.2011р., оформлене протоколом №30 від 21.09.2011р. та рішення загальних зборів учасників ТОВ "Аро-пласт-плюс" від 28.09.2011р., оформлене протоколом №31 від 28.09.2011р. визнані судом недійсними з підстав відсутності кворуму для проведення загальних зборів (Постанова Вищого господарського суду України від 13.10.2015р. по справі №914/4603/14). Зазначене не може бути підставою для визнання недійсним укладеного на підставі таких рішень договору поруки, оскільки не усуває факту законності дій виконуючого обов'язки директора щодо виконання рішення загальних зборів.

Відповідно до п.8.6. Статуту (зі змінами та доповненнями внесеними загальними зборами учасників ТзОВ "Аро-пласт-плюс" від 25.01.2011р. згідно протоколу № 1/11 від 25.01.2011р.), збори можуть приймати рішення з будь-яких питань діяльності товариства, виключною компетенцією зборів є, зокрема, надання дозволу (згоди) щодо укладення виконавчим органом товариства правочинів, змістом яких є отримання кредитів та інших правочинів, забезпечення виконання зобов'язань по яких відбувається шляхом застави майна (рухомого та нерухомого) товариства; надання дозволу (згоди) щодо укладення правочинів, змістом яких є купівля-продаж, оренда (інші види відчуження) нерухомого майна товариства, а також іншого майна, яке безпосередньо задіяне у виробництві продукції товариства (п.1), п.к) п.8.6 Статуту). Таким чином, надання дозволу (згоди) зборами учасників товариства ТзОВ "Аро-пласт- плюс" на укладення виконавчим органом товариства (директором) змін до договору поруки не передбачено.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ТзОВ "Аро-пласт-плюс" станом на 28.09.2011р. та виписки з ЄДР Серія ААБ №562245 від 28.09.2011р. - керівником, виконуючим обов'язки та підписантом ТзОВ "Аро-пласт-плюс" зазначено ОСОБА_3. Відомості про наявність обмежень у виконуючого обов'язки щодо представництва інтересів від імені ТзОВ "Аро-пласт-плюс" згідно даних зазначених в реєстрі відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", в Єдиному державному реєстрі серед інших містяться відомості про прізвище, ім'я, по батькові, дата обрання (призначення) та реєстраційні номери облікових карток платників податків, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Таким чином, відповідач на момент укладення договору не знав та за всіма обставинами справи не міг знати про наявність будь-яких обмежень виконуючого обов'язки директора ТзОВ "Аро-пласт-плюс" щодо підписання договору.

Відповідно до ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину. Листи і повідомлення сторін щодо питань виконання умов договору правильно розцінені судом першої інстанції як докази такого схвалення.

Згідно п.3.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Щодо визнання припиненою поруки з 29.09.2011р., що виникла на підставі договору поруки №102/5 від 01.08.2007р. у зв'язку із збільшенням обсягу відповідальності поручителя на підставі ч.1. ст. 559 ЦК України внаслідок укладення оскаржуваної додаткової угоди №3 від 28.09.2011р. відповідно до якої збільшилась процентна ставка за кредитом до 20% річних без згоди поручителя, суд першої інстанції підставно посилався на те, що відповідно до ч.1. ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Таким чином, підставою для припинення поруки в порядку ч. 1 ст. 559 ЦК є сукупність двох умов - внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін (Постанова Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі № 6-160цс13).

Виходячи з аналізу зазначених норм вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо (Правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21.05.2012 р. у справі №6-20цс11). Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути очевидною й наданою у спосіб, передбачений договором поруки (Постанова Верховного суду України від 05.06.2013р. у справі № 6-43цс13). У зв'язку із цим, враховуючи вимоги до письмової форми правочину, встановлені ст. 207 ЦК, допустимо, щоб згода поручителя була висловлена у будь-якій письмовій формі (листі, заяві, телеграмі).

Листом від 28.09.2011р. за підписом в.о. директора ТзОВ "Аро-пласт-плюс" ОСОБА_3, зокрема, серед інших поручителів, товариство позивача надало згоду на зміну умов кредитного договору №010/08-3/3076 від 01.08.2007р. відповідно до вищевикладеної додаткової угоди №3 від 28.09.2011р. до кредитного договору № 010/08-3/3076 від 01.08.2007р. та підтвердило, що зобов'язання ТзОВ "Аро-пласт-плюс" як поручителя (порука) відповідно до договору поруки №102/5 від 01.08.2007р. зберігаються та забезпечують виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором №010/08-3/3076 від 01.08.2007р., що укладений в межах генерального кредитного договору №102 від 01.08.2007р. із врахуванням внесених змін.

Додатковим договором №3 від 29.09.2011р. до договору поруки №102/5 від 01.08.2007р. сторонами внесено зміни та доповнення до договору поруки, зокрема термін "кредитний договір" розділу "Визначення термінів" викладено редакції: "кредитний договір" - кредитний договір № 010/08- 3/3076 від 01.08.2007 року між Банком та ТзОВ "Ромас", та кредитний договір № 010/42-0-1/116 від 29.09.2011 року між Банком та ОСОБА_3, а також всі додаткові угоди/договори до кредитного договору № 010/08-3/3076 від 01.08.2007р. та кредитного договору № 010/42-0-1/116 від 29.09.2011р., що були укладені та можуть бути укладені в майбутньому". Також, сторонами внесено зміни до п. 1.2., встановивши, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язаннях боржників: ТзОВ "Ромас", які виникають з умов кредитного договору № 010/08-3/3076 від 01.08.2007р. з усіма змінами та доповненнями до нього, а також всіх додаткових угод/договорів, що були укладені та можуть бути укладені в майбутньому на суму 985000,00 грн. з терміном дії до 31.07.2017р. та сплатою процентів у розмірі 17% річних на період з 01.08.2011р. по 29.02.2014р. та в розмірі 20% річних з 01.03.2012р. або з моменту виникнення протермінування більше 30 днів з черговими кредитами ТзОВ "Ромас", ТзОВ "Аро-пласт-плюс", ТзОВ "Чер-буд", ОСОБА_3; ОСОБА_3, які виникають з умов кредитного договору №010/42-0-1/116 від 29.09.2011р. з усіма змінами та доповненнями до нього, а також всіх додаткових угод/договорів, що були укладені та можуть бути укладені в майбутньому на суму 1718213.0грн. з терміном дії до 31.07.2017р. та сплатою процентів у розмірі 9,1% річних на період з 29.09.2011р. по 29.02.2012р. та в розмірі 12% річних з 01.03.2012р. у випадку відсутності протермінувань позичальника за черговими платежами більше 30 днів та в розмірі 14,5% річних з 01.03.2014р. або з моменту виникнення протермінування більше 30 днів з черговими платежами по кредитах ТзОВ "Ромас", ТзОВ "Аро-пласт- плюс", ТзОВ "Чер-буд", ОСОБА_3, ОСОБА_8

Надання ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" фізичній особі ОСОБА_3 додаткових кредитних коштів за договором № 010/42-0-1/116 від 29.09.2011р., за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит в сумі 1718213 грн. у вигляді невідновлювальної кредитної лінії на рефінансування існуючої заборгованості за кредитним договором № 010/08-3/3077 від 01.08.2007р., а також укладення додаткової угоди від 28.09.2011 року № 3 до кредитного договору № 10/8-03/3076 від 01.08.2007р., відповідно до якої збільшилась процентна ставка за кредитом до 20% річних, без згоди поручителя - ТзОВ "Аро-пласт-плюс", на думку скаржника виходить за межі відповідальності поручителя за договором поруки № 102/5 від 01.08.2007р. та є збільшенням обсягу відповідальності поручителя в розумінні ч.1 ст. 559 ЦК України. Однак, додатковим договором від 30.06.2010р. №1 до договору поруки №102/5 від 01.08.2007р. за підписом директора ТзОВ "Аро-пласт-плюс" ОСОБА_5, сторони внесли зміни до п.1.2., встановивши, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язаннях боржників - ТзОВ "Ромас" та ОСОБА_3, які виникають з умов генерального кредитного договору № 102 від 01.08.2007р. та всіх додаткових угод/договорів, що були укладені або будуть укладені до нього в майбутньому та є невід'ємними частинами генерального кредитного договору № 102 від 01.08.2007р. в повному обсязі цих зобов'язань.

Згідно додаткового договору від 11.02.2011р. № 2 до договору поруки сторонами серед іншого внесено зміни до п.1.2. розділу 1 договору поруки та виклали в новій редакції, зокрема: сторонами договору встановлено, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням боржників: ТзОВ "Ромас", які виникають з умов кредитного договору № 010/08- 3/3076 від 01.08.2007р., що укладений між банком та ТзОВ "Ромас" в межах генерального договору №102 від 01.08.2007р. з усіма змінами та доповненнями до нього, а також всіх додаткових договорів/угод до кредитного договору № 010/08- 3/3076 від 01.08.2007р., що були укладені та можуть бути укладені до нього в майбутньому на суму 985000,00 грн. з терміном дії до 31.07.2017р. та сплатою процентів: у розмірі 17% річних на період з 01.01.2011р. по 21.12.2011р.; у розмірі 20% річних з 01.01.2012 або з моменту протермінування більше 20 днів за черговими платежами по кредитах ТзОВ "Ромас", ТзОВ "Аро-пласт-плюс", ТзОВ "Чер-Буд", ОСОБА_3 в банку; ОСОБА_3, які виникають з умов кредитного договору № 010/08-3/3077 від 01.08.2007р., що укладений між банком та ОСОБА_3 в рамках генерального договору № 102 від 01.08.2007р. з усіма змінами та доповненнями до нього, а також всіх додаткових угод/договорів до кредитного договору № 010/08-3/3077 від 01.08.2007р., що були укладені та можуть бути укладені в майбутньому, на суму 300000,00 доларів США з терміном дії до 31.07.2017р. та сплатою процентів у розмірі: 9,1% річних на період з 01.01.2011р. по 31.12.2011р. та в розмірі 12,5% річних з 01.01.2012р. або з моменту виникнення протермінування більше 30 днів з черговими кредитами ТзОВ "Ромас", ТзОВ "Аро-пласт-плюс", ТзОВ "Чер-буд", ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їх права і обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України, п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України).

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст. 554 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ж до ст.654 ЦК України, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву (вх.№39842/15 від 21.09.2015р.) та додатковому письмовому відзиві заявлено про застосування позовної давності до заявлених позивачем позовних вимог.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до положень ч.ч. 3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Пунктом 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" (зі внесеними змінами та доповненнями) роз'яснено, за змістом частини першої статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції підставно не прийняв таку заяву до уваги.

Відповідно ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення не були доведені суду належними доказами.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 12.11.2015 р. у справі № 914/2992/15 прийняте на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків господарського суду Львівської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд , -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аро-пласт-плюс", смт. Жвирка, Сокальський р-н, Львівська обл, вх. №001-05/5647/15 від 01.12.2015 року- залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 12.11.2015 р. у справі № 914/2992/15 - без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.Матеріали справи скерувати до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 15.02.2016 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.