ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року Справа № 910/17076/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого, Гольцової Л.А., Іванової Л.Б.,

за участю представників: позивача - Прокофєвої Л.В. дов. № 14-4 від 13 січня 2015 року та відповідача - Гуменюк Т.М. дов. № 91/2015/09-30-9 від 30 вересня 2015 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ПАТ "Київенерго" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11 листопада 2015 року у справі Господарського суду міста Києва за позовом ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до ПАТ "Київенерго" про стягнення суми,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулось до ПАТ "Київенерго" (далі - відповідач) з позовом про стягнення 130584 гривень 83 коп., 282 гривень 92 коп. втрат коштів від інфляції, 10177 гривень 36 коп. пені та 2446 гривень 90 коп. трьох відсотків річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26 березня 2014 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22 травня 2014 року, позов задоволено.

З ПАТ "Київенерго" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" стягнуто 130584 гривні 83 коп. боргу за поставлений газ, пеню в розмірі 10177 гривень 36 коп., 3 % річних в розмірі 2446 гривень 90 коп., втрати коштів від інфляції в розмірі 282 гривні 92 коп.

Постановою Вищого господарського суду України від 3 липня 2014 року касаційну скаргу ПАТ "Київенерго" задоволено частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 26 березня 2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22 травня 2014 року змінено, викладено резолютивну частину в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ "Київенерго" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" борг за поставлений газ в розмірі 130584 гривні 83 коп., пеню в розмірі 5000 гривень, 3 % річних в розмірі 2446 гривень 90 коп., втрати коштів від інфляції в розмірі 282 гривні 92 коп.

В решті позову відмовити".

8 липня 2014 року на виконання постанови Вищого господарського суду України від 3 липня 2014 року Господарським судом міста Києва видано наказ.

У серпні 2015 року ПАТ "Київенерго" звернулось до місцевого господарського суду з заявою, у якій просило визнати таким, що не підлягає виконанню, наказ Господарського суду міста Києва, виданий 8 липня 2014 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 1 жовтня 2015 року заяву ПАТ "Київенерго" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, задоволено частково.

Наказ Господарського суду міста Києва від 8 липня 2014 року, виданий на виконання постанови Вищого господарського суду України від 3 липня 2014 року, визнано таким, що не підлягає виконанню, у частині стягнення боргу за поставлений природний газ в розмірі 130584 гривень 83 коп., пені в розмірі 5000 гривень та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2869 гривень 84 коп.

У іншій частині наказ залишено без змін.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11 листопада 2015 року апеляційну скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 1 жовтня 2015 року скасовано.

У задоволенні заяви ПАТ "Київенерго" про визнання наказу від 8 липня 2014 року таким, що не підлягає виконанню, відмовлено повністю.

У касаційній скарзі ПАТ "Київенерго" просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 11 листопада 2015 року та ухвалу Господарського суду міста Києва від 1 жовтня 2015 року, прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ПАТ "Київенерго" та визнати таким, що не підлягає виконанню, наказ Господарського суду міста Києва від 8 липня 2014 року.

Посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм абз. 3 ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу".

Вважає, що у відповідності до вимог ст. 8 Цивільного кодексу України, при вирішенні даного спору суди мали керуватися положеннями п. 2.2 ст. 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості за природний газ та електричну енергію", п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром", які регулюють аналогічний порядок списання боргу за енергоносії у відповідних сферах господарської діяльності.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Місцевим господарським судом встановлено, що на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26 березня 2014 року, частково зміненого постановою Вищого господарського суду України від 7 березня 2014 року, 8 липня 2014 року видано наказ про стягнення з ПАТ "Київенерго" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" боргу за поставлений природний газ в розмірі 130584 гривні 83 коп., пені в розмірі 5000 гривень, 3 % річних у розмірі 2446 гривень 90 коп., 282 гривні 90 коп. втрат коштів від інфляції та 2869 гривень 84 коп. судового збору.

Вказаний наказ пред'явлено до виконання до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві 22 вересня 2014 року, яким винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44800828.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Частинами другою - п'ятою ст. 117 Господарського процесуального кодексу України визначено підстави подання та загальний порядок розгляду господарським судом заяв стягувачів або боржників про виправлення помилки, допущеної при оформленні або видачі наказу, визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, та стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за наказом.

Однією з підстав для визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню, є відсутність обов'язку боржника за наказом повністю чи частково у зв'язку з його припиненням іншою особою або з інших причин.

Обгрунтовуючи вимоги заяви про визнання наказу Господарського суду міста Києва, виданого 8 липня 2014 року, таким, що не підлягає виконанню, ПАТ "Київенерго" зазначає, що рішення суду в частині стягнення 130584 гривні 83 коп. виконано боржником добровільно 30 квітня 2014 року, ще до відкриття виконавчого провадження, а зобов'язання з оплати пені, втрат коштів від інфляції та 3 % річних припинилися на підставах, встановлених положеннями Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу".

При розгляді вказаної заяви судом першої інстанції встановлено, що у ПАТ "Київенерго" відсутній борг за природний газ у зв'язку з його повним погашенням у загальному розмірі 35473481 гривня 09 коп. за договорами № 13/3409-БО-41, № 13/3410-БО-41 та № 13/3411-БО-41 від 28 грудня 2012 року, що підтверджується актом звіряння розрахунків за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року, підписаним та скріпленим печатками обох сторін 2 липня 2015 року.

Задовольняючи частково заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, місцевий господарський суд виходив з того, що ПАТ "Київенерго" виконало умови, передбачені Законом України "Про засади функціонування ринку природного газу", а тому, у відповідності до ч. 13 ст. 18 цього Закону, набуло право реструктуризації боргу за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року, а відтак, і списання суми пені.

Скасовуючи ухвалу місцевого господарського суду та відмовляючи у задоволенні заяви, апеляційний господарський суд виходив з того, що ПАТ "Київенерго" не виконав у повному обсязі умови для застосування механізму списання штрафних та фінансових санкцій, передбачених ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", оскільки договір про реструктуризацію заборгованості між сторонами не укладався, а тому у господарського суду першої інстанції були відсутні правові підстави для визнання наказу Господарського суду міста Києва, виданого 8 липня 2014 року, таким, що не підлягає виконанню частково.

Однак, суд касаційної інстанції не може погодитись з вказаними висновками судів попередніх інстанцій, вважає їх прийнятими за наслідками неповного встановлення, перевірки та надання належної правової оцінки усім обставинам справи у їх сукупності.

Порядок проведення розрахунків за природний газ всіма категоріями споживачів з гарантованим постачальником природного газу визначено ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", ч. 13 якої визначено умови та порядок проведення реструктуризації заборгованості теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ.

Відповідно до вимог наведеної норми заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини.

У типовому договорі про реструктуризацію заборгованості визначаються, зокрема, порядок реструктуризації і погашення заборгованості, загальна сума реструктуризованої заборгованості, строк її погашення, розмір щомісячних платежів, права та обов'язки сторін.

Форма типового договору про реструктуризацію заборгованості затверджується Кабінетом Міністрів України.

При цьому списання пені, штрафних та фінансових санкцій має місце у випадку виконання вимог цієї частини.

Місцевим господарським судом встановлено, що у ПАТ "Київенерго" відсутній борг перед ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за спожитий природний газ за договорами № 13/3409-БО-41, № 13/3410-БО-41 та № 13/3411-БО-41 від 28 грудня 2012 року.

Таким чином, вбачається, що між сторонами у справі існували правовідносини з декількох договорів купівлі-продажу природного газу, за якими у різні періоди часу утворювались різні суми боргу.

Поряд з цим, вирішуючи заяву про визнання наказу від 8 липня 2015 року у даній справі таким, що не підлягає виконанню, суди попередніх інстанцій не досліджували та не встановили, за яким саме договором (договорами), за який період та у який строк у ПАТ "Київенерго" виникав та погашався борг за поставлений природний газ.

Також судами не з'ясовано, за яким саме договором та за який період з боржника стягнуто суму боргу у даній справі, за який період постачання цей борг утворився, коли борг було погашено боржником та якими документами підтверджується погашення суми цього боргу.

Вказані обставини є істотними для правильного вирішення питання щодо наявності підстав для визнання наказу Господарського суду міста Києва від 8 липня 2014 року таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на викладене, неповнота встановлення місцевим та апеляційним господарськими судами попередніх інстанцій усіх істотних обставин справи, ненадання їм належної правової оцінки позбавляє суд касаційної інстанції можливості здійснити перевірку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

За таких обставин ухвалу місцевого та постанову апеляційного господарських судів визнати законними та обгрунтованими не можна, а тому вони підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду господарському суду необхідно врахувати наведене, більш ретельно перевірити доводи сторін, встановити усі істотні обставини справи та прийняти рішення відповідно до вимог закону.

Керуючись ст. ст. 111-5, 111-7- 111-11Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 11 листопада 2015 року та ухвалу Господарського суду міста Києва від 1 жовтня 2015 року.

Справу передати до Господарського суду міста Києва на новий розгляд в іншому складі суду.

Головуючий Т. Козир

Судді Л. Гольцова

Л. Іванова