донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

19.01.2016 справа №905/2150/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді За участю представників сторін: Від позивача Від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 Не зявився Не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Східний гірничо збагачувальний комбінат, м. Жовті Води, Дніпропетровська область
на рішення господарського суду Луганської області
від02 листопада 2015 р. (повний текст підписано 09.11.15р.)
у справі№ 905/2150/15 (суддя Василенко Т.А.)
за позовомДержавного підприємства Східний гірничо збагачувальний комбінат, м. Жовті Води, Дніпропетровська область
доТовариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Стахановмаш, м. Стаханов, Луганська область
простягнення 20 700 грн. 00 коп.
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Луганської області від 02.11.2015р. у справі №905/2150/15 у задоволенні позовних вимог Державного підприємства Східний гірничо збагачувальний комбінат, м. Жовті Води, Дніпропетровська область до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Стахановмаш, м. Стаханов, Луганська область про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 20 700 грн. 00 коп. (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 02.10.2015р.) - відмовлено у повному обсязі.

Державним підприємством Східний гірничо збагачувальний комбінат, м. Жовті Води, Дніпропетровська область подана апеляційна скарга, в якій останнє просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зокрема, скаржник вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням вимог чинного законодавства, не в повному обсязі зясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також суд не вірно застосував норми як матеріального, так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору. Апелянт також зазначає, що місцевим судом при винесенні рішення не враховано інтереси держави, оскільки позивач є державним підприємством та не досліджено наявності існування підстав для повернення різниці між здійненою передплатою та фактичною поставкою товару.

Представники сторін у судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду про порушення апеляційного провадження у даній справі та про відкладення розгляду апеляційної скарги сторони були попереджені про те, що у разі незявлення в судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів, керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Державне підприємство Східний гірничо збагачувальний комбінат, м. Жовті Води, Дніпропетровська область звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Стахановмаш, м. Стаханов, Луганська область про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 20 700 грн. 00 коп.

Позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Стахановмаш, м. Стаханов, Луганська область обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором про закупівлю товарів № 232/13 від 06.03.2014 р.

Як зазначає позивач, останнім, на виконання умов Договору про закупівлю товарів № 232/13 від 06.03.2014р., перераховано відповідачу 70% попередньої оплати в сумі 44 100,00грн., відповідно до рахунку № 20 від 17.03.2014р. У звязку з проведенням антитерористичної операції на території м. Луганськ та неможливістю поставки залишку товару, на думку позивача, існують підстави для повернення різниці між здійсненою передплатою та фактичною поставкою товару в розмірі 20 700 грн. 00 коп.

Заявою №18/8256 від 02.10.2015р., позивач уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача попередню оплату у сумі 20 700,00грн. та судовий збір у сумі 1218,00грн.

Місцевим господарським судом розглянуто спір з урахуванням вказаної заяви.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив того, що обовязок для повернення суми передплати відповідачем не настав у звязку з тим, що сторонами за договором узгоджений певний порядок поставки товару та саме позивач, як покупець зобовязаний вивезти відповідний товар. Також, за висновком суду, позивачем не надано будь-яких доказів неможливості отримання відповідного товару за адресою м. Стаханов Луганської області на складі постачальника в період з 25.11.2014 (з дати отримання листа відповідача про виготовлення та можливість поставки усього товару) та не доведено, що між сторонами досягнуто згоду про зміну умов договору, зокрема в частині, що стосується умов поставки та місця поставки.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду, переглянувши в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи №905/2150/15; розглянувши доводи апеляційної скарги; перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що рішення господарського суду є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Так, 06.03.2014р. між ДП Східний гірничо-збагачувальний комбінат та ТОВ Торговий дім Стахановмаш укладено договір № 232/12 про закупівлю товарів (далі Договір), відповідно до умов якого Постачальник (відповідач) зобовязується поставити Покупцеві (позивач) товари, зазначені в п.1.2 договору, а Покупець прийняти та оплатити такі Товари.

Пунктом 1.2 Договору відповідач зобовязався поставити на користь позивача талі електричні за найменуванням, кількістю та ціною відповідно до специфікації 1 яка є невідємною частиною договору.

Згідно п. 3.1 Договору вартість договору становить 63 000,00 грн.

Згідно п. 4.2 Договору визначено, що покупець здійснює попередню оплату у розмірі 70% вартості договору. Остаточний розрахунок здійснюється після отримання повідомлення від постачальника про готовність товару до поставки з відстрочкою платежу не менше 5-ти банківських днів.

Відповідно до п. 5.1 Договору, відповідач зобовязався виготовити товар протягом 35-ти робочих днів з дня отримання 70% передплати і поставити товар протягом 5-ти календарних днів після отримання остаточного розрахунку. За домовленістю сторін дозволяється дострокова поставка товарів.

Згідно п. 5.2 Договору поставка товарів здійснюється на умовах EXW (склад постачальника, м. Стаханов, Луганська область) відповідно до ІНКОТЕРМС 2010.

Згідно п. 10.1 Договору, останній набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2014р., але в будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Відповідно до ст.43 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Судовими доказами слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного розгляду справи.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності зі ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язок.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст.174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

До відносин поставки, не врегульованих Господарським Кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265)

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж; якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов договору, відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату №20 від 17.03.2014р. на суму 63 000,00 грн.

Платіжним дорученням № 5122 від 24.04.2014р. позивачем перераховано на користь відповідача кошти в сумі 44 100,00 грн. у якості 70% попередньої оплати за договором.

Листом № 01/0114304 від 25.11.2014р. відповідач повідомив позивача про готовність товару за договором № 232/13 до відвантаження та про необхідність здійснення 30% доплати відповідно до п.4.2 договору.

Також, у вказаному листі, відповідачем запропоновано позивачу у звязку із ситуацією, що склалася в зоні АТО розглянути питання про постачання продукції курєрскою доставкою службою Нова пошта і Делівері.

В подальшому, відповідно до видаткової накладної №379 від 01.12.2014р. відповідач поставив позивачу талі електричні на суму 23 400,00 грн. з визначенням місця поставки основний склад.

Разом з тим, листом № 01/0119 від 18.12.2014р. відповідач зазначив, що у звязку із проведенням на території Луганської області АТО, 26.12.2014р. вїзд вантажного автотранспорту на територію України орієнтовно до 05.01.2015р. зупинено, у звязку з чим відвантажити товар підприємство не має можливості. Також, відповідачем запропоновано позивачу продовжити строк дії договору до 30.06.2015р. на умовах оплати по факту постачання протягом 5 календарних днів з дати поставки.

Відповіді на вказаний лист сторонами не представлено.

В свою чергу, господарським судом встановлено, що позивачем на користь відповідача, як вказано вище, перераховано кошти в сумі 44 100грн., проте товар поставлено на суму 23 400,00 грн., у звязку з чим різниця між поставленим та оплаченим товаром становить 20 700,00 грн.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 611, 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 693 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України).

Як зазначалось вище, пунктом 5.1. Договору, сторони передбачили, що відповідач зобовязаний виготовити товар протягом 35-ти робочих днів з дня отримання 70% передплати і поставити товар протягом 5-ти календарних днів після отримання остаточного розрахунку. За домовленістю сторін дозволяється дострокова поставка товарів.

Тобто, вказаний пункт договору передбачає обовязок відповідача поставити товар протягом 5-ти календарних днів, після отримання остаточного розрахунку. Як встановлено господарським судом, позивачем не надано доказів сплати передплати у повному обсязі. Зазначене, також не заперечується позивачем. В свою чергу, доказів погодження дострокової поставки товарів (у випадку не перерахування позивачем 30% передплати), ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції, сторонами не надано.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується в висновком суду першої інстанції що обовязок для повернення суми передплати відповідачем не настав, оскільки сторонами за договором узгоджений певний порядок поставки товару.

Враховуючи, відсутність порушення з боку відповідача умов укладеного між сторонами договору, колегія суддів вважає позовні вимоги щодо стягнення попередньої оплати в сумі 20 700,00грн. необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що місцевим господарським судом в порядку ст.43 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і вірно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та спростовані вищевикладеними висновками судової колегії. Виходячи з наведеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 02.11.2015р. у справі №905/2150/15 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 Господарського процесуального кодексу України, тому залишає зазначене рішення без змін, а апеляційну скаргу за наведеними в ній мотивами - без задоволення.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Східний гірничо збагачувальний комбінат, м. Жовті Води, Дніпропетровська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 02 листопада 2015 р. у справі № 905/2150/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Марченко О.А.

Судді: Стойка О.В.

ОСОБА_3