КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2016 р. Справа№ 910/12561/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Власова Ю.Л.

Ільєнок Т.В.

при секретарі судового засідання - Сташук Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - особисто, ОСОБА_3 - за довіреністю,

від відповідача: Іщенко В.С. - за довіреністю,

від третьої особи: Тертичний Ю.І. - за довіреністю,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2015 (дата підписання 13.07.2015)

по справі №910/12561/15 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Інституту газу Національної академії наук України,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Національної академії наук України,

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Інституту газу Національної академії наук України про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, що знаходиться у віданні НАН України та обліковується на балансі Інституту газу НАН України від 01.12.2012 №884-12, укладений між Інститутом газу НАН України та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що об'єктом оренди за договором оренди нерухомого майна, що знаходиться у віданні НАН України та обліковується на балансі Інституту газу НАН України № 884-12 від 01.12.2012 р. є державне нерухоме майно, що має загальнодержавне значення, яке об'єктом оренди бути не може, у зв'язку з чим позивач просить суд визнати недійним зазначений договір оренди.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.07.2015 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2015 та прийняти нове рішення, яким позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Інституту газу НАН України про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, що знаходиться у віданні НАН України та обліковується на балансі Інституту газу НАН України, від 01.12.2012 №884-12 задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушенням норм матеріального права.

Скаржник вказує на те, що судом першої інстанції не були застосовані норми матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних відносин, а саме положення ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна».

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 у справі №910/12561/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Яковлєва М.Л., суддів Ільєнок Т.В., Куксов В.В.

У зв'язку з перебуванням суддів Куксова В.В. та Ільєнок Т.В. у відпустці розпорядженням секретаря палати Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2015 здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги у справі №910/12561/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Сулім В.В. та Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2015 у справі №910/12561/15 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді Сулім В.В. та Тарасенко К.В. апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 прийнято до провадження і призначено справу до розгляду.

26.08.2015 через відділ документального забезпечення суду відповідач надав заперечення на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить у задоволенні апеляційної скарги позивача на рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2015 у справі №910/12561/15 відмовити повністю, а рішення залишити без змін.

У зв'язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці розпорядженням секретаря палати Київського апеляційного господарського суду від 08.09.2015 здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги по справі №910/12561/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Сулім В.В. та Авдеєв П.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.09.2015 у справі №910/12561/15 прийнято апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до провадження зазначеною колегією суддів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.09.2015 у справі №910/12561/15 розгляд справи відкладено на 27.10.2015.

06.10.2015 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових документів.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ на підставі розпорядження в.о. керівника апарату №09-52/1282/15 від 27.10.2015, у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Яковлєва М.Л. на лікарняному, справу №910/12561/15 передано головуючому судді Корсаковій Г.В., суддям: Власову Ю.Л., Станіку С.Р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.10.2015 прийнято апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2015 у справі №910/12561/15 до провадження колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Корсакова Г.В., судді: Власов Ю.Л., Станік С.Р., розгляд справи №910/12561/15 призначено на 25.11.2015.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 у зв'язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці для розгляду справи №910/12561/15 сформовано колегією суддів у складі: головуючий суддя - Корсакова Г.В. судді: Власов Ю.Л., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 прийнято справу №910/12561/15 за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2015 до провадження у наступному складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Власов Ю.Л., Зубець Л.П.

У судовому засіданні 25.11.2015 було оголошено перерву до 09.12.2015.

09.12.2015 судове засідання у справі №910/12561/15 не відбулось, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Корсакової Г.В. на лікарняному.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 розгляд справи №910/12561/15 призначено на 22.12.2015.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2015 у зв'язку з перебуванням судді Зубець Л.П. на лікарняному для розгляду справи №910/12561/15 сформовано колегією суддів у складі: головуючий суддя - Корсакова Г.В. судді: Власов Ю.Л., Станік С.Р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2015 прийнято справу №910/12561/15 за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2015 до провадження у наступному складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Власов Ю.Л., Станік С.Р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2015 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Національну академію наук України, розгляд справи №910/12561/15 відкладено та призначено на 26.01.2016.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 у зв'язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Власов Ю.Л., Ільєнок Т.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 прийнято справу №910/12561/15 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2015 до провадження у наступному складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Власов Ю.Л., Ільєнок Т.В.

26.01.2016 через відділ документального забезпечення суду від третьої особи - Національної академії наук України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа просить апеляційний суд залишити без задоволення апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2015, а оскаржуване рішення залишити без змін. В обґрунтування своїх заперечень на апеляційну скаргу третя особа зазначає, зокрема, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що Інститутом газу НАН України дотримано встановлений порядок укладення договору оренду з урахуванням положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Закону України «Про приватизацію державного майна» і Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національного академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу», а також постанови Бюро Президії НАН України №56 від 16.03.2012 «Про порядок передачі майна НАН України в оренду», зокрема, щодо отримання необхідного дозволу на укладення договору оренди на умовах типового договору НАН України.

Також, 26.01.2016 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання, в якому він просить суд долучити до матеріалів справи додаткові документи, а саме довідку про використання облікованої на балансі Інституту газу НАН України на правах оперативного управління будівлі лабораторного корпусу розташованої у АДРЕСА_1.

В судове засідання 26.01.2016 з'явились представники сторін та третьої особи.

Представник позивача у судовому засіданні 26.01.2016 підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити. Представники відповідача та третьої особи, заперечили проти доводів скаржника та просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.12.2012 між Інститутом газу НАН України (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що знаходиться у віданні НАН України та обліковується на балансі Інституту газу НАН України №884-12 від 01.12.2012 (далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне майно - нежитлові приміщення загальною площею 38,4 кв.м., розміщене за адресою АДРЕСА_1, на першому поверсі Лабораторного корпусу Інституту газу НАН України, що перебуває на балансі Інституту газу НАН України, вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку майна станом на 30.09.2012 і становить 211 783,00 грн.

Майно передається в оренду з метою використання для "інше використання нерухомого майна" (п. 1.2. Договору).

Згідно з п. 2.1. Договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна.

За змістом п. 3.1. Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу і становить без ПДВ за базовий перший місяць оренди - вересень 2012 року - 2 647,29 грн.

Крім орендної плати орендар сплачує орендодавцю по розрахункам орендодавця відшкодування комунальних платежів, відшкодування податку на землю, витрати з утримання будинку та прилеглої території, інші витрати за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць( п.3.3. Договору).

Пунктом 10.1. Договору сторони погодили, що цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців та діє з 01 грудня 2012р. до 30 листопада 2015р. включно.

Актом передачі нежилих приміщень, які передаються в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 за договором оренди №884-12 від 01.12.2012, засвідчено передачу ОСОБА_2 відповідно до умов Договору в орендне користування з 01.12.2012 року нежитлових приміщень площею 38, 4 кв.м., розміщених за адресою АДРЕСА_1, на 1 поверсі Лабораторного корпусу Інституту газу НАН України.

Вказаний акт підписаний позивачем та відповідачем, а також скріплений їх печатками.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що нормою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено заборону на передання в оренду об'єктів державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна», відповідно до приписів якої приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, в тому числі й майно установ та організацій Національної академії наук України, що використовується для виконання фундаментальних і прикладних досліджень, а оскільки приміщення, яке було передано в оренду позивачу, знаходиться в Лабораторному корпусі Інституту газу Національної академії Наук України, тому є таким, що має загальнодержавне значення, а отже об'єктом оренди бути не може, у зв'язку з чим вважає, що спірний договір має бути визнаний недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову та виходить з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно із ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та у разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно з абз. 1, 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» об'єктами оренди за цим Законом є, зокрема, цілісні майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць); нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.

При цьому, згідно з абз. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не можуть бути об'єктами оренди об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" (крім пам'яток культурної спадщини, нерухомих об'єктів, які знаходяться на території історико-культурних заповідників), а також об'єкти, включені до переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, затвердженого Законом України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", які випускають підакцизну продукцію, крім цілісних майнових комплексів, які випускають підакцизну продукцію, переданих в оренду до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 29 червня 2004 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. При цьому, загальнодержавне значення мають, зокрема: майно підприємств, установ та організацій Національної академії наук України, галузевих академій наук, що використовується для виконання фундаментальних і прикладних досліджень, акції (частки, паї) господарських товариств, утворених на основі майнових комплексів Національної академії наук України, галузевих академій наук.

Отже, виходячи з наведених норм права не можуть бути об'єктом оренди об'єкти, що мають загальнодержавне значення, зокрема майно підприємств, установ та організацій Національної академії наук України, галузевих академій наук, що використовується для виконання фундаментальних і прикладних досліджень.

Окреме індивідуально визначене майно із складу цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, забороненого до оренди, може бути об'єктом оренди (без права приватизації та суборенди), якщо воно не заборонене до оренди законами України, не задіяне у процесі основного виробництва та за висновком органу, уповноваженого управляти цим майном, його оренда не порушить цілісності майнового комплексу (абз. 23 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

За змістом ч. 2 ст. 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відносини оренди рухомого та нерухомого майна, об'єктів майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про особливості правового режиму майнового комплексу Національної академії наук України".

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України "Про особливості правового режиму майнового комплексу Національної академії наук України" об'єкти майнового комплексу Національної академії наук України та об'єкти майнового комплексу галузевих академій наук належать відповідно Національній академії наук України та галузевим академіям наук на праві господарського відання і передаються ними організаціям, що віднесені до відання Національної академії наук України та до відання галузевих академій наук, на праві оперативного управління з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що об'єкти майнового комплексу Національної академії наук України, належать, зокрема, Національній академії наук України на праві господарського відання і передаються на праві оперативного управління організаціям, що віднесені до відання Національної академії наук України.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 3 Закону України "Про особливості правового режиму майнового комплексу Національної академії наук України" Національна академія наук України, здійснюючи повноваження з управління об'єктами майнового комплексу Національної академії наук України, забезпечує реалізацію прав держави як власника цих об'єктів, пов'язаних з ефективним їх використанням та розпорядженням у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб. Національна академія наук України, зокрема, надає дозвіл організаціям, що віднесені до відання Національної академії наук України, на укладення договорів оренди майна, у тому числі нерухомого, що обліковується на балансах їх організацій.

Порядок надання НАН України дозволів організаціям, що віднесені до її відання, на укладення договорів оренди майна на момент виникнення спірних правовідносин регулювався Положенням про порядок передачі в оренду нерухомого майна та іншого індивідуально визначеного майна НАН України (далі - Положення), затвердженим постановою Бюро Президії НАН України №56 від 16.03.2012.

Відповідно до п. 1.2. Положення установи, організації та підприємства, що віднесені до відання НАН України, на підставі дозволу НАН України можуть передавати в оренду нерухоме (незалежно від площі) та інше індивідуально визначене майно, що обліковується на їх балансах, якщо це відповідає правилам дотримання державної таємниці, пожежної безпеки, вимогам технічних та санітарних норм, не суперечить обмеженням, встановленим чинним законодавством України, та не шкодить виконанню їх основної статутної діяльності.

Таким чином, нерухоме майно, що обліковується на балансах підвідомчих НАН України установ може розглядатися об'єктом оренди лише у разі, коли воно не використовується для виконання основної статутної діяльності, зокрема, для виконання фундаментальних і прикладних досліджень. Передача в оренду таких об'єктів здійснюється з метою ефективного використання майна, яке не використовується для виконання основної статутної діяльності установ.

Згідно п. 1 Статуту Інституту газу Національної академії наук України, затвердженого розпорядженням Президії Національної академії наук України №812 від 16.12.2011 та зареєстрованого 18.01.2012 за №4008164, Інститут газу Національної академії наук України створений згідно з постановою Президії Академії наук УРСР від 22.07.1949 та є бюджетною науково-дослідною установою, що перебуває у віданні Національної академії наук України і згідно з постановою Президії Академії наук України №211 від 10.07.1991 входить до складу Відділення фізико-технічних проблем енергетики НАН України.

Інститут є державною науковою неприбутковою установою з правами юридичної особи та здійснює науково-дослідну, науково-технічну і виробничу діяльність (п. п. 2, 3 Статуту).

Відповідно до п. 12.7. Статуту Інститут має право в порядку, встановленому в НАН України, на укладення договорів оренди майна, у тому числі нерухомого майна, що обліковується на балансі Інституту.

Згідно п. 13 Статуту належні Інститутові права реалізують його директор, вчена рада, а також за встановленим розподілом обов'язків інші службові особи Інституту.

За визначенням п. 20 Статуту директор організовує всю роботу Інституту і персонально відповідає за його стан і діяльність перед Президією НАН України. До повноважень директора Інституту належить, зокрема, здійснення наукового й загального керівництва роботою Інституту, розроблення основних напрямків наукової діяльності Інституту, розподіл матеріальних ресурсів за темами науково-дослідних робіт.

Таким чином, Інститут газу НАН України визначає перелік майна, необхідного для виконання фундаментальних і прикладних досліджень, а також майна, яке тимчасово не використовується ним для виконання основної статутної діяльності, з урахуванням специфіки та строку виконання затвердженої на певний період тематики науково-дослідних робіт.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, будівля лабораторного корпусу за адресою АДРЕСА_1 обліковується на балансі Інституту газу Національної академії наук України на правах оперативного управління.

Розпорядженням Президії Національної академії наук України №631 від 16.10.2012 "Про надання дозволу на передачу в оренду майна НАН України» дозволено установам, організаціям та підприємствам НАН України передати в оренду майно НАН України на умовах типового договору НАН України згідно з додатком відповідно до якого дозволено Інституту газу НАН України передати в оренду частину нежитлових приміщень на 1 поверсі лабораторного корпусу за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 38, 4 кв.м.

На підстві отриманого дозволу між Інститутом газу НАН України та позивачем укладено Договір оренди нерухомого майна № 884-12 від 01.12.2012, на виконання якого Інститут газу НАН України передав, а Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 прийняв об'єкт оренди за актом передачі нежилих приміщень від 01.12.2012.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем дотримано встановлений порядок укладення договору з урахуванням положень Законів України "Про оренду державного і комунального майна", "Про приватизацію державного майна" та "Про особливості правового режиму майнового комплексу Національної академії наук України", а також постанови Бюро Президії Національної академії наук України №56 від 16.03.2012 "Про порядок передачі майна НАН України в оренду", зокрема щодо отримання необхідного дозволу на укладення договору оренди на умовах типового договору НАН України.

Посилання скаржника на те, що нежитлове приміщення передане в оренду за спірним Договором відноситься до об'єктів, які не можуть бути об'єктами оренди, оскільки використовується для виконання фундаметальних та прикладних досліджень Інституту газу НАН України, не підтверджені жодним доказом.

Натомість, з клопотання Інститутут газу НАН України від 11.10.2012 № 97/1-516, адресованому Президії НАН України, щодо отримання дозволу на передачу в оренду приміщення площею 38,4 кв. м, розташованого на першому поверсі Лабораторного корпусу Інститутут газу НАН України, вбачається, що спірне приміщення не використовується для виконання фундаментальних і прикладних досліджень.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем не доведено обставин згідно зі ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України на підставі яких спірний договір підлягав би визнанню недійсним.

Позивачем також не доведено на захист яких саме його порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів пред'явлено даний позов.

З огляду на зазначене, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку щодо відсутності підстав для визнання Договору оренди №884-12 від 01.12.2012 недійсним та правомірно відмовив в задоволенні позову.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення відповідає фактичним обставинам, матеріалам справи та вимогам законодавства, а тому рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2015 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2015 у справі №910/12561/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2015 у справі №910/12561/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/12561/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Г.В. Корсакова

Судді Ю.Л. Власов

Т.В. Ільєнок