ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016 року Справа № 904/1569/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Іванов О.Г.

секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

представники сторін:

від позивача: Грибенко А.Л., довіреність №1-06/15 від 10.06.2015р., представник

від відповідача: Стрельченко Я.С., довіреність №8166-К-Н-О від 16.10.2014р., представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Тавріда Електрик Україна" та Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2015р. у справі №904/1569/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Тавріда Електрик Україна", м.Київ

до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", м.Дніпропетровськ

про зобов'язання виконати умови договору та стягнення штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2015р. у справі №904/1569/15 (головуючий колегії: Мартинюк С.В., судді: Кеся Н.Б., Кармазіна Л.П.) в задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Тавріда Електрик Україна" судовий збір в розмірі 73080,00 грн. та 1218,00 грн.

Означене рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що позивач не надав доказів пред'явлення до ПАТ КБ "ПриватБанк" оформлених розрахункових документів про перерахування спірних сум 13929770,32 грн., 2136546,20 доларів США, 5256,50 євро на розрахункові рахунки №6616, №1847, №4723, які відкриті в філії "КиївСіті" ПАТ КБ "ПриватБанк", через що на момент розгляду справи у відповідача не виникло зобов'язання щодо перерахування спірних сум, які зазначені в позовних вимогах на відповідні розрахункові рахунки. При вирішенні спору, суд керувався положеннями ст.ст. 11, 14, 625, 1066, 1068, 1071, 1074, 1075 Цивільного кодексу України, Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" тощо.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ТОВ "Підприємство "Тавріда Електрик Україна" (позивач) звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків, що мають значення для справи, просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2015р. у частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що позивач не відкривав і не замовляв відкриття "недіючих рахунків", та не був поставлений відповідачем до відома про проведення цієї операції. Таким чином, права розпоряджатися коштами, які знаходяться на рахунках банку, у позивача немає, а тому законні підстави для виставлення будь-якого розрахункового документу після 28.05.2014р., передбаченого п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", у позивача відсутні. За твердженням скаржника, невірними є висновки суду щодо відсутності підстав стягнення пені за п. 6.1. договору №426753 від 03.03.03р., оскільки відповідач не виконав платіжні доручення: №4101 від 11.03.2014р., №4105 від 11.03.2014р., №4106 від 12.03.2014р., №4117 від 12.03.2014р., №4123 від 12.03.2014р., №4124 від 12.03.2014р., №4141 від 13.03.2014р., №4142 від 13.03.2014р. Скаржник звертає увагу, що місцевим судом не повно досліджено докази звернення позивача до відповідача та не надано належну оцінку листу позивача №0037 від 05.08.2014р., листу НБУ від 02.09.2014р. №25-112/48777 та доказам, що підтверджують відмову відповідача у проведенні операцій по рахункам та факт списання всіх коштів позивача 28.05.2014р. з його рахунків, яке самовільно здійснив відповідач.

ПАТ КБ "ПриватБанк" (відповідач) зі своєї сторони також звернулося з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2015р. у справі №904/1569/15, в якій посилаючись на невірне застосування норм чинного законодавства, а також на хибні висновки суду, просить означене рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з відповідача судового збору в розмірі 73080,00 грн. та 1218,00 грн., та постановити нове рішення, яким судові витрати у справі покласти на позивача.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги відповідач посилається на те, що на момент розгляду справи у банка не виникло зобов'язання щодо перерахування спірних сум, які зазначені в позовних вимогах на відповідні розрахункові рахунки. Скаржник стверджує він не отримував листів від позивача про врегулювання спірних правовідносин. Відповідач звертає увагу, що позивач не надав ані описи вкладення поштових відправлень, ані підтвердження оплати послуг поштового зв'язку, а й більше того, відомості щодо стану відправлень за наданими штрих-кодами відсутні, отримати за допомогою сервісу Укрпошти з відстеження пересилання поштових відправлень http://services.ukrposhta.ua/bardcodesingle/ не вдалося, отже вважати надані звернення клієнтами доказами по даній справі не можна.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.10.2015р. апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" об'єднано з апеляційною скаргою ТОВ "Підприємство "Тавріда Електрик Україна".

Позивач у заяві від 28.07.2015р. про залучення документів до справи на обґрунтування доводів апеляційної скарги додатково зазначив, що у апеляційній скарзі в п. 2 йдеться про те, що суду першої інстанції у судовому процесі на огляд надавалась заява від 02.09.2014р. №0039, разом з якою позивачем виставлено доручення про необхідність перерозподілу грошових коштів для ведення господарської діяльності, яку суд бачив як доказ та вказав у рішенні на цей факт, але належну оцінку йому як доказу у справі не надав. Вважає, що цей доказ підтверджує звернення позивача до відповідача з платіжними дорученнями за оспорюваними сумами.

Відповідач - ПАТ КБ "ПриватБанк" у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що дана скарга є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не може підлягати задоволенню, а оскаржене рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог винесено за результатами повного та всебічного з'ясування обставин справи. Щодо доводів апеляційної скарги позивача про безпідставну відмову суду першої інстанції в стягненні пені за законом відповідач вважає, що відповідна штрафна санкція, яка передбачена п. 32.3.2. Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", застосовується у випадку безпідставного списання грошових коштів з рахунку клієнта. Позивачем не надано жодних доказів, які б мали підтвердити факт безпідставного списання грошових коштів з рахунку позивача, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав задоволення позовних вимог в цій частині. Щодо відмови суду в задоволенні нарахованих позивачем трьох процентів річних, інфляційних, зважаючи на те, що зобов'язання щодо виконання умов договору на розрахунково-касове обслуговування не є грошовим зобов'язанням в розумінні ст. 625 Цивільного кодексу України, відповідно дана норма не підлягає застосуванню при вирішенні спірного випадку.

В судовому засіданні 08.02.2016р. оголошувалась перерва до 10.02.2016р.

В судовому засіданні 10.02.2016р. судом апеляційної інстанції оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційні скарги сторін задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як встановлено із матеріалів справи, 03.03.2003р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Тавріда Електрик Україна" (Клієнт, позивач) в особі директора ОСОБА_5, що діяв на підставі Статуту, та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" (Банк, відповідач) в особі заступника директора Севастопольської філії ОСОБА_7, що діяла на підставі положення про філію та довіреності №11302 від 26.11.2000р., було укладено договір на здійснення розрахунково-касового обслуговування за №426753 із відповідними додатками №№ 1, 2, 3, 4, 5 до нього (а.с. 88-96 т.1), а також додаткова угода до цього договору № 426753 від 22.02.2007р. (а.с. 96 на звороті т.1).

Відповідно до п.1.1. умов договору №426753 від 03.03.2003р. на здійснення розрахунково-касового обслуговування Банк відкриває Клієнту поточні рахунки у національній та іноземній валюті (в тому числі картковий) та/або здійснює їх розрахунково-касове обслуговування відповідно до діючих нормативних актів НБУ.

Банк взяв на себе, у тому числі, зобов'язання виконувати доручення позивача, що міститься в розрахунковому документі в обумовлені строки (п. 2.1.3. Договору); забезпечити схоронність коштів позивача (п. 2.1.12 Договору).

У п. 2.1.1. Договору на здійснення розрахунково-касового обслуговування №426753 від 03.03.2003р. сторони дійшли до угоди, що у подальшому поточні рахунки позивачу відкриваються на підставі його письмової заяви та інших документів, передбачених нормативними актами НБУ і обслуговуються відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 2.1.3. Договору на здійснення розрахунково-касового обслуговування №426753 від 03.03.2003р. Банк зобов'язався виконувати доручення Клієнта, що міститься в розрахунковому документі у строки: - в день його надходження, якщо документ надійшов протягом операційного часу; - не пізніше наступного робочого дня, якщо документ надійшов після операційного часу.

Клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку, за винятком випадків, передбачених чинним законодавством; вимагати своєчасного і повного здійснення розрахунків та інших обумовлених договором послуг. Для здійснення розрахунків Клієнтом обираються наступні платіжні інструменти: платіжне доручення, платіжна вимога-доручення, платіжна вимога, розрахунковий чек, акредитив, вексель, банківська платіжна картка (п.3.1.1 Договору).

На підставі цього Договору позивачу 03.03.2003р. були відкриті в Севастопольській філії ПАТ КБ "Приватбанк" такі банківські рахунки:

- поточний №3001 у гривні,

- валютний №3002 у доларах США,

- валютний №3023 в євро,

- картковий №3051 в гривні.

28.10.2013р. між сторонами укладено договір №220358 про розміщення коштів на строковому депозиті та Додаткову угоду № 1 від 28.10.2013р. (а.с. 97-100 т.1).

Відповідно до п.1.1. договору №220358 від 28.10.2013р., з урахуванням умов п. 1.2, 1.3. та 3.1. додаткової угоди до нього від 28.10.2013р., предметом цього Договору є внесення Клієнтом і прийняття Банком тимчасово вільних коштів (далі - вклад) у сумі 3000000,00 грн. на депозитний рахунок на строк до 28.04.2014р., із зобов'язаннями виплачувати Клієнту суму вкладу та проценти з розрахунку процентної ставки в розмірі 16% річних на умовах і в порядку, встановлених цим Договором.

Для розміщення грошових коштів за Договором №220358 від 28.10.2013р. Банком був відкритий для Клієнта рахунок №8077.

16.01.2014р. між сторонами укладено Договір №239716 про розміщення коштів на строковому депозиті та Додаткову угоду №1 від 16.01.2014р. (а.с. 103-105 т.1).

Відповідно до п.1.1. договору №239716 від 16.01.2014р., з урахуванням Додаткової угоди до нього № 1 від 16.01.2014року, предметом цього Договору є внесення Клієнтом і прийняття Банком тимчасово вільних коштів (далі - вклад) у сумі 2000000,00 грн. на депозитний рахунок на строк до 19.05.2014р., із зобов'язаннями виплачувати Клієнту суму вкладу та проценти з розрахунку процентної ставки в розмірі 17% річних на умовах і в порядку, встановлених цим Договором.

Для розміщення грошових коштів за Договором №239716 від 16.01.2014р. Банком був відкритий для Клієнта рахунок №7761.

13.06.2013р. між сторонами укладено договір №197790 про розміщення коштів на строковому депозиті "Депозитна лінія" та Додаткову угоду №1 від 13.06.2013р. (а.с.107-110 т.1).

Відповідно до п.1.1. договору №197790 від 13.06.2013р., з урахуванням додаткової угоди до нього № 1 від 13.06.2013р., предметом цього Договору є внесення Клієнтом і прийняття Банком тимчасово вільних коштів (далі - вклад) у сумі 700 000,00 дол. США на депозитний рахунок на строк до 14.06.2014р., із зобов'язаннями виплачувати Клієнту суму вкладу та проценти на умовах і в порядку, встановлених цим Договором.

Для розміщення грошових коштів за Договором №197790 від 13.06.2013р. Банком був відкритий для Клієнта рахунок №5700.

13.06.2013р. між сторонами укладено договір №197792 про розміщення коштів на строковому депозиті "Депозитна лінія" та Додаткову угоду №1 від13.06.2013р.(а.с.113-115 т.1).

Відповідно до п.1.1. договору №197792 від 13.06.2013р., з урахуванням додаткової угоди до нього від 13.06.2013р., предметом цього Договору є внесення Клієнтом і прийняття Банком тимчасово вільних коштів (далі - вклад) у сумі 800 000,00 доларів США на депозитний рахунок на строк до 14.06.2014р., із зобов'язаннями виплачувати Клієнту суму вкладу та проценти з розрахунку процентної ставки в розмірі 5% річних на умовах і в порядку, встановлених цим Договором.

Для розміщення грошових коштів за Договором №197792 від 13.06.2013р. Банком був відкритий для Клієнта рахунок №0863.

02.09.2013р. між сторонами укладено договір №209943 про розміщення коштів на строковому депозиті "Депозитна лінія"та Додаткову угоду №1 від 02.09.2013р.(а.с.116-119т. 1).

Відповідно до п.1.1. договору №209943 від 02.09.2013р., з урахуванням додаткової угоди до нього № 1 від 02.09.2013р., предметом цього Договору є внесення Клієнтом і прийняття Банком тимчасово вільних коштів (далі - вклад) у сумі 525 000,00 доларів США на депозитний рахунок на строк до 08.09.2014р., із зобов'язаннями виплачувати КЛІЄНТУ суму вкладу та проценти з розрахунку процентної ставки в розмірі 5% річних на умовах і в порядку, встановлених цим Договором.

Для розміщення грошових коштів за Договором №209943 від 02.09.2013р. Банком був відкритий для Клієнта рахунок №2502.

01.07.2013р. між сторонами укладено договір №200573 про розміщення коштів на поточному депозиті та Додаткову угоду № 1 від 01.07.2013р. (а.с. 120-122 т. 1).

Відповідно до п.1.1. договору №200573 від 01.07.2013р., з урахуванням додаткової угоди до нього №1 від 01.07.2013р., предметом цього Договору є внесення Клієнтом і прийняття Банком тимчасово вільних коштів (далі - вклад) у сумі 100,00 грн. на депозитний рахунок на строк до 02.07.2014р., із зобов'язаннями виплачувати Клієнту суму вкладу та проценти, виходячи з процентної ставки 5% складних річних, згідно з затвердженою в Банку методикою, на умовах і в порядку, встановлених цим Договором.

Для розміщення грошових коштів за Договором №200573 від 01.07.2013р. Банком був відкритий для Клієнта рахунок №7100.

Позивач стверджує, що у відповідності до умов вищезазначених договору на здійснення розрахунково-касового обслуговування та договорів про розміщення коштів на строковому депозиті позивачем в Севастопольській філії ПАТ "ПриватБанк" було розміщено грошові кошти, частину яких йому відповідачем не повернуто, а частина коштів була повернута, але користуватися цими грошами неможливо, оскільки відповідач у березні 2014 року заблокував рахунки позивача та 28.05.2014р. безпідставно списав кошті без згоди позивача.

Із наданих позивачем в матеріали справи копій платіжних доручень вбачається, що:

- за платіжним дорученням №Е0528LOK№9 від 28.05.2014р. відповідач здійснив переказ грошових коштів в сумі 120,00 грн. з поточного депозитного рахунку №7100 (платник Підприємство Таврида Електрик, банк платника Сев. Ф. ПАТ КБ "ПриватБанк", м.Севастополь) на поточний депозитний рахунок №7100 (отримувач Підприємство Таврида Електрик, банк отримувача ПАТ КБ "ПриватБанк");

- платіжним дорученням №Е0528LOK№55 від 28.05.2014р. відповідач здійснив переказ грошових коштів в сумі 3877,13 грн. з рахунку №5066 (платник Підприємство Таврида Електрик Укр., ООО, банк платника Сев. Ф. ПАТ КБ "ПриватБанк", м.Севастополь) на поточний рахунок №5066 (отримувач Підприємство Таврида Електрик Укр.,ООО, банк отримувача ПАТ КБ "ПриватБанк");

- платіжним дорученням №Е0528LOK№G0 від 28.05.2014р. відповідач здійснив переказ грошових коштів в сумі 15318,49 USD з рахунку №1561 (платник Підприємство Таврида Електрик Укр., ООО, банк платника Сев. Ф. ПАТ КБ "ПриватБанк", м.Севастополь) на поточний рахунок №1561 (отримувач Підприємство Таврида Електрик Укр.,ООО, банк отримувача ПАТ КБ "ПриватБанк");

- платіжним дорученням №Е0528LOKЕ3 від 28.05.2014р. відповідач здійснив переказ грошових коштів в сумі 525000,00 USD з рахунку №2502 (платник Підприємство Таврида Електрик Укр., ООО, банк платника Сев. Ф. ПАТ КБ "ПриватБанк", м.Севастополь) на поточний рахунок №2502 (отримувач Підприємство Таврида Електрик Укр.,ООО, банк отримувача ПАТ КБ "ПриватБанк");

- платіжним дорученням №Е0528LOKЕ0 від 28.05.2014р. відповідач здійснив переказ грошових коштів в сумі 800000,00 USD з рахунку №0863 (платник Підприємство Таврида Електрик Укр., ООО, банк платника Сев. Ф. ПАТ КБ "ПриватБанк", м.Севастополь) на поточний рахунок №0863 (отримувач Підприємство Таврида Електрик Укр.,ООО, банк отримувача ПАТ КБ "ПриватБанк");

- платіжним дорученням №Е0528LOKDZ від 28.05.2014р. відповідач здійснив переказ грошових коштів в сумі 700000,00 USD з рахунку №45700 (платник Підприємство Таврида Електрик Укр., ООО, банк платника Сев. Ф. ПАТ КБ "ПриватБанк", м.Севастополь) на поточний рахунок №45700 (отримувач Підприємство Таврида Електрик Укр.,ООО, банк отримувача ПАТ КБ "ПриватБанк");

- платіжним дорученням №Е0528LOKFY від 28.05.2014р. відповідач здійснив переказ грошових коштів в сумі 32219,18 USD з рахунку №6271 (платник Підприємство Таврида Електрик Укр., ООО, банк платника Сев. Ф. ПАТ КБ "ПриватБанк", м.Севастополь) на поточний рахунок №6271 (отримувач Підприємство Таврида Електрик Укр.,ООО, банк отримувача ПАТ КБ "ПриватБанк");

- платіжним дорученням №TZ001B85YU від 01.04.2014р. відповідач здійснив переказ грошових коштів в сумі 150,00 грн. з рахунку №3001 (платник Підприємство Таврида Електрик Укр., ООО, банк платника Сев. Ф. ПАТ КБ "ПриватБанк", м.Севастополь) на поточний рахунок №3001 (отримувач Підприємство Таврида Електрик Укр.,ООО, банк отримувача Сев. Ф. ПАТ КБ "ПриватБанк", м.Севастополь) (а.с. 137 т.1);

- платіжним дорученням №TZ004BATHL від 04.04.2014р. відповідач здійснив переказ грошових коштів в сумі 100,00 грн. з рахунку №3001 (платник Підприємство Таврида Електрик Укр., ООО, банк платника Сев. Ф. ПАТ КБ "ПриватБанк", м.Севастополь) на поточний рахунок №3001 (отримувач Підприємство Таврида Електрик Укр.,ООО, банк отримувача Сев. Ф. ПАТ КБ "ПриватБанк", м.Севастополь) (а.с. 138 т.1);

- платіжним дорученням №Е0528L055A від 28.05.2014р. відповідач здійснив переказ грошових коштів в сумі 13860113,74 грн. з рахунку №3001 (платник Підприємство Таврида Електрик Укр., ООО, банк платника Сев. Ф. ПАТ КБ "ПриватБанк", м.Севастополь) на поточний рахунок №3001 (отримувач Підприємство Таврида Електрик Укр.,ООО, банк отримувача ПАТ КБ "ПриватБанк") (а.с. 171 т.1);

- платіжним дорученням №Е0528L0EH6 від 28.05.2014р. відповідач здійснив переказ грошових коштів в сумі 65778,40 грн. з рахунку №3051 (платник Підприємство Таврида Електрик Укр., ООО, банк платника Сев. Ф. ПАТ КБ "ПриватБанк", м.Севастополь) на поточний рахунок №3051 (отримувач Підприємство Таврида Електрик Укр.,ООО, банк отримувача ПАТ КБ "ПриватБанк") (а.с. 172 т.1);

- платіжним дорученням №Е0528L054Y від 28.05.2014р. відповідач здійснив переказ грошових коштів в сумі 17098,00 USD з рахунку №3002 (платник Підприємство Таврида Електрик Укр., ООО, банк платника Сев. Ф. ПАТ КБ "ПриватБанк", м.Севастополь) на поточний рахунок №3002 (отримувач Підприємство Таврида Електрик Укр.,ООО, банк отримувача ПАТ КБ "ПриватБанк") (а.с. 173 т.1);

- платіжним дорученням №Е0528L0551 від 28.05.2014р. відповідач здійснив переказ грошових коштів в сумі 5256,50 EUR з рахунку №3023 (платник Підприємство Таврида Електрик Укр., ООО, банк платника Сев. Ф. ПАТ КБ "ПриватБанк", м.Севастополь) на поточний рахунок №3023 (отримувач Підприємство Таврида Електрик Укр.,ООО, банк отримувача ПАТ КБ "ПриватБанк") (а.с. 174 т.1);

- платіжним дорученням №Е0528L055A від 28.05.2014р. відповідач здійснив переказ грошових коштів в сумі 13860113,74 грн. з рахунку №3001 (платник Підприємство Таврида Електрик Укр., ООО, банк платника Сев. Ф. ПАТ КБ "ПриватБанк", м.Севастополь) на поточний рахунок №3001 (отримувач Підприємство Таврида Електрик Укр.,ООО, банк отримувача ПАТ КБ "ПриватБанк") (а.с. 171 т.1).

Згідно до виписки, яку отримано позивачем із використанням системи інтернет-банкінгу (а.с. 175-177 т.1) за період з 28.05.2014р. по 28.05.2014р. на рахунках позивача обліковуються наступні кошти:

- №3001 - 13860113,74 грн. (вх. остаток) - 13860113,74 грн. (дебет);

- №3002 - 17098,00 USD (вх. остаток) - 17098,00 USD (дебет);

- №3353 (поточний депозит) - 0,00 грн. (вх. остаток) - 0,00 грн. (дебет);

- №1369 - 0,00 EUR (вх. остаток) - 0,00 EUR (дебет);

- №6616 - 0,00 грн. (вх. остаток) - 0,00 грн. (дебет);

- №1847 - 0,00 USD (вх. остаток) - 0,00 USD (дебет);

- №3022 - 0,00 RUR (вх. остаток) - 0,00 RUR (дебет);

- №0105 (поточний депозит) - 0,00 грн. (вх. остаток) - 0,00 грн. (дебет);

- №4723 - 0,00 EUR (вх. остаток) - 0,00 EUR (дебет);

- №7100 (поточний депозит) - 120,00 грн. (вх. остаток) - 120,00 грн. (дебет);

- №3023 - 5256,50 EUR (вх. остаток) - 5256,50 EUR (дебет);

- №8463 - 0,00 USD (вх. остаток) - 0,00 USD (дебет);

- №7525 - 0,00 RUR (вх. остаток) - 0,00 RUR (дебет);

- №0713 - 0,00 RUR (вх. остаток) - 0,00 RUR (дебет);

Загалом: - 13860233,74 грн.; - 17098,00 USD; - 5256,50 EUR; - 0,00 RUR

На карткових рахунках:

- №3051 - 65778,40 грн. (вх. остаток) - 65778,40 грн. (дебет);

- №4399 - 0,00 грн. (вх. остаток) - 0,00 грн. (дебет);

- №6340 - 0,00 грн. (вх. остаток) - 0,00 грн. (дебет);

Комісійні рахунки:

- №5595 - 0,00 грн. (вх. остаток) - 0,00 грн. (дебет);

- №3328 - 0,00 грн. (вх. остаток) - 0,00 грн. (дебет).

Судом встановлено, що позивач з метою здійснення платіжних операцій надав відповідачу такі платіжні доручення:

- №4104 від 11.03.2014 р. на суму 918528,00 грн. на перерахування з рахунку 3001 (платник ТОВ "Підприємство "Таврида Електрик Україна", Банк платника - ПАТ КБ "ПриватБанк") на рахунок №5381 (отримувач ТОВ "Конструкторське бюро комутаційної апаратури", Банк отримувача АТ "Сбербанк Росіє") призначення платежу по рахунку №16 від 06.03.2014р. за комутаційний модуль в т.ч. ПДВ 20% (а.с. 139 т.1);

- №4105 від 11.03.2014р. на суму 918528,00 грн. на перерахування з рахунку 3001 (платник ТОВ "Підприємство "Таврида Електрик Україна", Банк платника - ПАТ КБ "ПриватБанк") на рахунок №5381 (отримувач ТОВ "Конструкторське бюро комутаційної апаратури", Банк отримувача АТ "Сбербанк Росіє") призначення платежу по рахунку №15 від 05.03.2014р. за комутаційний модуль в т.ч. ПДВ 20% (а.с. 140 т.1);

- №4106 від 12.03.2014 р. на суму 3000000,00 грн. на перерахування з рахунку 3001 (платник ТОВ "Підприємство "Таврида Електрик Україна", Банк платника - ПАТ КБ "ПриватБанк") на рахунок №5601 (отримувач ТОВ "Підприємство "Таврида Електрик Україна", Банк отримувача філія АБ "Південний") призначення платежу переведення грошових коштів для ведення господарської діяльності без ПДВ (а.с.141 т.1);

- №4117 від 12.03.2014р. на суму 229831,80 грн. на перерахування з рахунку 3001 (платник ТОВ "Підприємство "Таврида Електрик Україна", Банк платника - ПАТ КБ "ПриватБанк") на рахунок №5601 (отримувач ТОВ ТВК "Вектор-ВС", Банк отримувача філія ПАТ "Укрсоцбанк") призначення платежу кінцевий розрахунок по рахунку №2279 від 05.03.14 за шини в т.ч. ПДВ 20% (а.с. 142 т. 1);

- №4123 від 12.03.2014 р. на суму 18500,00 грн. на перерахування з рахунку 3001 (платник ТОВ "Підприємство "Таврида Електрик Україна", Банк платника - ПАТ КБ "ПриватБанк") на рахунок №242 (отримувач ЧП "Севэнергострой", Банк отримувача ПАТ КБ "Правекс-Банк2) призначення платежу оплата по рахунку №12 від 12.03.14 за роботи по тех. обслуг. ТРП згідно дог. №7 від 01.10.07 без ПДВ (а.с 143 т. 1);

- №4124 від 12.03.2014р. на суму 10000,00 грн. на перерахування з рахунку 3001 (платник ТОВ "Підприємство "Таврида Електрик Україна", Банк платника - ПАТ КБ "ПриватБанк") на рахунок №242 (отримувач ЧП "Севэнергострой", Банк отримувача ПАТ КБ "Правекс-Банк") призначення платежу оплата по рахунку №11 від 12.03.14 за роботи по тех. обслуг. ТРП згідно дог. №7 від 01.10.13 без ПДВ (а.с 144 т. 1);

- №4141 від 13.03.2014 р. на суму 84020,52 грн. на перерахування з рахунку 3001 (платник ТОВ "Підприємство "Таврида Електрик Україна", Банк платника - ПАТ КБ "ПриватБанк") на рахунок №742 (отримувач АО "Конвектор", Банк отримувача АТ "Банк Золоті ворота") призначення платежу оплата по рах. №236 від 12.03.14 за комплектуючі в т.ч. ПДВ 20% (а.с. 145 т.1);

- №4142 від 13.03.2014р. на суму 20385,62 грн. на перерахування з рахунку 3001 (платник ТОВ "Підприємство "Таврида Електрик Україна", Банк платника - ПАТ КБ "ПриватБанк") на рахунок №242 (отримувач ЧП "Севэнергострой", Банк отримувача ПАТ КБ "Правекс-Банк") призначення платежу оплата по рахунку №13 від 13.03.14 за роботи по встановленню е/обладнання згідно дог. №1 від 03.03.14 без ПДВ (а.с. 146 т. 1);

- №4162 від 26.05.2014 р. на суму 9740900,00 грн. на перерахування з рахунку 3001 (платник ТОВ "Підприємство "Таврида Електрик Україна", Банк платника - ПАТ КБ "ПриватБанк") на рахунок №5669 (отримувач ТОВ "Підприємство "Таврида Електрик Україна", Банк отримувача АТ Укрексімбанк) призначення платежу переведення грошових коштів для ведення господарської діяльності без ПДВ (а.с.147 т.1).

Як вбачається з наданого позивачем комп'ютерного «скрин-шота» з відображенням даних в системі Приват-24 (а.с. 239-246 т. 1) платіжні доручення: №4104 від 11.03.2014р. на суму 918528,00 грн.; №4105 від 11.03.2014р. на суму 918528,00 грн.; №4106 від 12.03.2014р. на суму 3000000,00 грн.; №4117 від 12.03.2014р. на суму 229831,80 грн.; №4123 від 12.03.2014 р. на суму 18500,00 грн.; №4124 від 12.03.2014р. на суму 10000,00 грн. - повернуті банком без виконання, а платіжні доручення №4141 від 13.03.2014 р. на суму 84020,52 грн.; №4142 від 13.03.2014р. на суму 20385,62 грн. -знаходяться на візуванні в банку, тобто не виконані.

19.03.2014р. позивач звернувся до відповідача з листом вих. №019 (а.с. 82 т.1) з проханням повідомити про підстави відмови у виконанні платіжних доручень №4104 від 11.03.2014; №4105 від 11.03.2014; №4106 від 12.03.2014; №4117 від 12.03.2014; №4123 від 12.03.2014; №4124 від 12.03.2014; № 4141 від 13.03.2014; 34142 від 13.03.2014 та з вимогою негайно виконати зобов'язання, які передбачені законодавством України та договором.

22.04.2014р. позивач надіслав на адресу відповідача на ім'я Голови Правління ПАТ КБ "ПриватБанк" Дубілет А.В. заяву вих. №0019 (а.с. 78 т.1) про повернення коштів з депозитного рахунку у зв'язку зі спливом строку депозиту, в якому прохав відповідача, у зв'язку з закінченням строку розміщення вкладів на депозитному рахунку №8077 в сумі 3000000,00 грн. за договором №220358 від 28.10.2013р. зарахувати суму вкладу та відсотків по ньому на розрахунковий рахунок позивача № 7028, відкритий в АТ "Сбербанк России".

Відповідач своїм листом вих. №20.1.0.0.0/7-20140505/3171 від 26.05.2014р. (а.с. 77 т. 1) надав відповідь на лист позивача №0019 від 22.04.2014р., в якому зазначив, що депозит закритий по терміну, депозит і нараховані відсотки перераховані на рахунок банку, з якого проведено зарахування коштів на депозит. Станом на поточну дату кошти на рахунку ТОВ "Таврида Електрик Україна". Також позивач повідомив відповідача, що анексія території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя порушила роботу банківської системи в регіоні, що призвело до виникнення загрози інтересам вкладників та інших кредиторів банків і беручи до уваги неможливість здійснювати Національним банком банківське регулювання та нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю банків та відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, та відповідно до постанови Правління Національного банку України №260 від 06.05.2014 ПАТ КБ "ПриватБанк" припиняє подальшу діяльність на зазначеній території.

19.05.2014р. позивач надіслав відповідачу листа вих. №39 (а.с. 85 т. 1), у додатках до якого вказано з платіжне доручення №4162 від 26.05.2014р., згідно з яким позивач доручав відповідачу здійснити переказ грошових коштів у розмірі 9740900,00 грн. з рахунку №3001, відкритого в СФ ПАТ КБ "ПриватБанк" на розрахунковий рахунок №5669 в АТ "Укрексімбанк".

Листом від 02.06.2014р. вих. №20.1.0.0.0/7-20140327/2393 (а.с. 80 т.1) відповідач повідомив позивача стосовно повернення без виконання платіжних доручень в період з 11.03.2014р. по 13.03.2014р., та що платіжні доручення не були виконані банком на підставі вимог Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму" та відповідно до п. 2.17 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного банку України №22 від 21.01.2004р.

03.07.2014р. позивач звернувся до відповідача з листом вих. №496 (а.с.73 т.1), у якому просив дозволити доступ до раніше заблокованих грошових коштів у зв'язку зі зміною місцезнаходження на м. Київ та відкриттям рахунків у Філії "КиївСіті" ПАТ КБ "Приватбанк" у м. Києві.

14.07.2014р. відповідач листом вих. № 20.1.0.0.0/7-20140714/659 (а.с. 72 т.1) повідомив позивача про розгляд його звернення (№49 від 03.07.2014р.) та вказав, зокрема, про те, що ПАТ КБ "ПриватБанк" вимушений припинити свою діяльність на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, відповідно до вимог постанови Національного банку України №260 від 06.05.2014р., та приносить свої вибачення за завдані незручності.

05.08.2014р. позивачем було надіслано відповідачу листа вих. №0037 (а.с. 69 т.1), у якому позивач просив перевести всі кошти, які були розміщені на поточних рахунках позивача в СФ ПАТ КБ "ПриватБанк" в м. Севастополі на поточні рахунки, відкриті в "КиївСіті" ПАТ КБ "ПриватБанк" в м. Києві.

02.09.2014р. позивач звернувся до відповідача із заявою вих. №0039 (а.с. 101-102 т. 2), в якій з посиланням на неодноразові попередні свої звернення у листах вих. №019 від 19.03.14р., вих. №0019 від 22.04.2014р., вих. №39 від 19.05.2014р., вих. №49 від 03.07.2014р., вих. №0037 від 05.08.2014р., просив надати детальну інформацію , яким є порядок доступу до коштів, що були розміщені на рахунках ТОВ "Підприємство "Таврида Електрик Україна" у Севастопольській філії ПАТ КБ "ПриватБанк" та посприяти у перерахуванні коштів на рахунки позивача у філії "Київ сіті" ПАТ КБ "ПриватБанк". Як зазначено у додатках до цієї заяви, до неї були додані платіжні доручення №4162 від 02.09.2014р., №4163 від 02.09.2014р. та платіжні доручення в іноземній валюті №1 від 02.09.2014р. та №2 від 02.09.2014р. Ця заява позивача було одержана 03.09.2014р. представником відповідача Лонюк Я.М., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

06.10.2014р. відповідач своїм листом №20.1.0.0.0/7-20140430/4017 (а.с. 81 т.1) надав позивачу відповідь (на лист №019 від 19.03.2014р.), у якій, розглянувши звернення позивача стосовно проведення операцій по рахунках, повідомив, що ПАТ КБ "ПриватБанк" вимушений припинити свою діяльність на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополь, відповідно до вимог постанови Національного банку України №260 від 06.05.2014р.

Причиною спору з цієї справи стало не виконання відповідачем в особі Севастопольської філії ПАТ КБ "ПриватБанк" взятих на себе зобов'язань по договору розрахунково-касового обслуговування та договорів про розміщення коштів на строкових депозитах.

Предметом спору у даній справі є позовні вимоги, заявлені позивачем 26.02.2015р., з урахуванням частково прийнятої судом першої інстанції заяви позивача про збільшення позовних вимог від 06.05.2015р. (а.с. 216-217 т.1), та залишеної без розгляду заяви позивача про уточнення позовних вимог від 18.06.2015р. (а.с. 14-22 т.2), відповідно до вимог ст. 22 ГПК України та приписів п.п. 3.10-3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року, які складаються із вимог про:

1) зобов'язання відповідача виконати п. 2.1.3 договору №426753 від 03.03.2003р. шляхом перерахування грошових коштів на рахунки ТОВ "Підприємство "Таврида Електрик Україна" наступним чином:

- основний борг у сумі 13929890,34 грн. шляхом перерахування на поточний (розрахунковий) рахунок №1847 у філії "Київ сіті" ПАТ КБ "ПриватБанк" в м. Київ, МФО 380775, код банку 14360570;

- основний борг у сумі 2136546,20 доларів США шляхом перерахування на поточний (розрахунковий) рахунок №1847 у філії "Київ сіті" ПАТ КБ "ПриватБанк" в м.Київ, МФО 380775, код банку 14360570;

- основний борг у сумі 5256,50 євро шляхом перерахування на поточний (розрахунковий) рахунок №4723 у філії "Київ сіті" ПАТ КБ "ПриватБанк" в м. Київ, МФО 380775, код банку 14360570;

2) стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк" штрафні санкції у вигляді пені за договором у розмірі 14940,69 грн. та 2119,44 доларів США;

3) стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк" штрафні санкції у вигляді пені за законом у розмірі 2397398,69 грн., 125878,78 доларів США та 351,83 євро;

4) стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк" 3% річних у розмірі 399566,45 грн., 54438,50 доларів США, 150,78 євро;

5) стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк" індекс інфляції на основну суму боргу в розмірі інфляційного збільшення у розмірі 4740470,11 грн.;

Зі змісту позовних вимог позивача судом встановлено, що підставами позову позивачем визначені обставини, пов'язані з невиконанням відповідачем умов договору на розрахунково-касове обслуговування та зазначених вище строкових депозитних договорів, однак матеріально-правові вимоги позивача напряму пов'язані із невиконанням насамперед пункту 2.1.1. договору на розрахунково-касове обслуговування, інших положень саме цього договору, а також положень чинного цивільного та банківського законодавства, яке регулює правовідносини, що виникають за договором банківського рахунку, а не договору банківського вкладу.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (частина 1 статті 43 ГПК України).

Відмовляючи повністю в задоволенні означених вище позовних вимог позивача місцевий господарський суд, із посиланням на норми ст.ст. 11, 14, 625, 1066, 1068, 1071, 1074, 1075 Цивільного кодексу України та Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", виходив із того, що позивач не надав доказів пред'явлення до відповідачу оформлених розрахункових документів про перерахування спірних сум 13929770,32 грн., 2136546,20 доларів США, 5256,50 євро на свої розрахункові рахунки №6616, №1847, №4723, які відкриті в філії "КиївСіті" ПАТ КБ "ПриватБанк", через що на момент розгляду справи у відповідача не виникло зобов'язання щодо перерахування спірних сум, які зазначені в позовних вимогах на відповідні розрахункові рахунки, а відтак не виникло похідних зобов'язань зі сплати штрафних санкцій у вигляді пені за договором та пені за Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Відмовляючи у стягненні суми інфляційних втрат та трьох процентів річних, місцевий господарський суд виходив із того, що зобов'язання щодо виконання умов договору на розрахунково-касове обслуговування не є грошовими зобов'язаннями в розумінні статті 625 Цивільного кодексу України, а відтак дана норма не підлягає застосуванню до спірного випадку.

Перевіривши доводи апеляційної скарги позивача, колегія суддів погоджується з означеними висновками місцевого господарського суду з наступних мотивів.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Частиною 1 статті 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відносини між банком та клієнтом (володільцем банківського рахунка) щодо укладення договору банківського рахунка та здійснення операцій за рахунком клієнта урегульовано положеннями глави 72 Цивільного кодексу України.

Згідно з частинами 1 і 3 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частини 3 статті 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно зі статтею 1071 Цивільного кодексу України, яка регулює порядок списання коштів з рахунку клієнта, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до статті 8.1. Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

За приписами статті 21.1. Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ініціювання переказу проводиться шляхом, зокрема, подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа.

Розрахунковим є документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунку платника на рахунок отримувача (стаття 1.35. Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Одним із видів розрахункових документів є платіжне доручення, що містить доручення платника банку або іншій установі - члену платіжної системи, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача (стаття 1.30., стаття 22.1. Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги - доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання (статті 22.3., 22.4. Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту (ст. 22.9. Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (стаття 30.1. Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Право розпорядження коштами, що знаходяться на рахунку, відкритому в банку, надане лише власникові рахунку. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (стаття 1074 Цивільного кодексу України).

Колегія суддів звертає увагу також на те, що відповідно до частини 2 статті 1066 Цивільного кодексу України банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Зі вказаним вище положенням Цивільного кодексу України кореспондується також пункт 3.1.1.3. Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "ПриватБанк", в якому визначено, що банк має право використовувати кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Натомість, як свідчать матеріали даної справи, відповідач не виконав низки платіжних доручень позивача, причиною невиконання зазначених вище платіжних доручень позивача Севастопольською філією ПАТ КБ "ПриватБанк" стало призупинення, а в подальшому припинення діяльності цього структурного підрозділу банку у зв'язку з анексією Російською Федерацією частини території України, а саме території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя.

Так постановою Національного банку України від 6 травня 2014 року №260 "Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя" з метою стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків України, зокрема, наказано банкам, перелік яких додається до цієї постанови, припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України (абзац 2 пункту 5 Постанови).

Національний банк України у своєму листі від 12.05.2014 №25-111/22430 (а.с.67 т.1), адресованому керівникам банків України повідомляв, що до Національного банку України надходять чисельні звернення від юридичних та фізичних осіб щодо невиконання банками доручень на переказ коштів у національній та іноземних валютах на користь клієнтів, які мають відкриті рахунки в банках на території Автономної Республіки Крим та місті Севастополі. У зв'язку з неможливістю здійснювати банківське регулювання та нагляд. валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю банків та їх відокремлених підрозділів, правлінням Національного банку України прийнято постанову від 06 травня 2014 року № 260, згідно з якою (тимчасово до закінчення окупації) припинено подальшу діяльність українських банківських установ та їх відокремлених підрозділів на зазначеній території. З огляду на ситуацію, яка має місце в Автономній Республіці Крим та місті Севастополь, з метою уникнення конфлікту інтересів клієнтів банків рекомендував: повернути клієнтам невиконані платіжні доручення у порядку, визначеному пунктом 2.15 глави 2 Інструкції про безготівкові розрахунки України в національній валюті; врегулювати питання, пов'язані з утриманням комісій за послуги з переказу коштів, які не були надані банком. Окрім того, звернуто увагу на необхідність дотримання банками України вимог законодавства України та умов договору банківського рахунку щодо строків виконання доручень клієнтів на переказ коштів. У разі невиконання доручень на переказ коштів у встановлені строки, банк має забезпечити облік документів клієнтів банку за позабалансовими рахунками відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України.

Припинивши дію Севастопольської філії ПАТ КБ "ПриватБанк", відповідач здійснив перерахування належних позивачеві коштів з його рахунків, відкритих у відповідності до умов зазначених вище договору на розрахунково-касове обслуговування та строкових депозитних договорів, на інші відкриті на ім'я позивача рахунки, щодо яких позивач не має повноважень з розпорядження наявними на них коштами.

Пунктами 19.1., 19.2. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2013р. №492 визначено, що зміною рахунків клієнтів уважається процедура відкриття нових рахунків і закриття раніше відкритих рахунків клієнтів не за їх ініціативою, у результаті проведення якої змінюються всі або окремі (один або кілька) банківські реквізити клієнтів - найменування банку, код банку, номер рахунку, валюта рахунку; зміна рахунків клієнтів - найменування банку, код банку, номер рахунку, валюта рахунку; зміна рахунків клієнтів здійснюється банком у разі: проведення реорганізації в межах одного банку; проведення реорганізації банків шляхом злиття, приєднання, поділу, виділення; зміни місцезнаходження банку, у результаті якої змінюється код банку; змін порядку бухгалтерського обліку рахунків клієнтів (у тому числі рахунків клієнтів, за якими операції не здійснювалися протягом трьох років і більше та на яких є залишки коштів).

Згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 17.06.2014 №280, рахунок 2903 "Кошти клієнтів банку за недіючими рахунками" призначений для обліку кредиторської заборгованості банку перед клієнтами за недіючими рахунками.

В листі Департаменту платіжних систем Національного банку України від 23.11.2004 №25-118/1918-12202 до недіючих рахунків віднесено рахунки, за якими протягом тривалого часу не здійснювалися операції, із власниками яких банком утрачений зв'язок та зазначено, що кошти клієнтів, перенесені на балансовий рахунок 2903 "Кошти клієнтів банку за недіючими рахунками", мають обліковуватись банком на цьому рахунку до моменту звернення власників цих коштів щодо розпорядження ними.

Таким чином, дії відповідача з розпорядження коштами позивача, хоча і були вчинені без згоди останнього, є вимушеними діями, до яких відповідач вдався у обставинах, які загрожували збереженню коштів позивача, та у відповідності до наведених вище вимог Національного банку України та положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, а тому не можуть вважатися безпідставними.

Отже, такі дії банку відповідають вимогам чинного законодавства та є дозволеними за умови гарантування права позивача безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Як встановлено судом, до цього часу належні позивачеві кошти обліковуються на позабалансових рахунках відповідача, а позивач є власником цих грошових коштів і право власності останнього, в силу статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України, є непорушним та підлягає захисту способом, який є ефективним з урахуванням обставин, що склалися.

При цьому посилання відповідача на входження Автономної Республіки Крим і міста Севастополя до складу Російської Федерації і фактичного здійснення конфіскації частини майнового комплексу ПАТ КБ "ПриватБанк" не може вважатись підставою для звільнення останнього від виконання договірних зобов'язань перед позивачем.

Водночас встановлені вище обставини справи свідчать, що позивач, звертаючись з даним позовом, не надав належних доказів звернення до позивача із оформленими платіжними документами про перерахування вказаних у позові сум на інші банківські рахунки, невиконання яких могло б свідчити про порушення умов укладеного між сторонами договору банківського рахунку. Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обов'язок банку щодо перерахування конкретної грошової суми на конкретний розрахунковий рахунок виникає після подання клієнтом банку відповідного розрахункового документу.

Так місцевим господарським судом вірно встановлено, що позивачем не подано заяви про розірвання договору на розрахунково-касове обслуговування та припинення дії вказаного договору за заявою клієнту банку, або про розірвання такого договору відповідно до частин 1, 3 статті 1075 Цивільного кодексу України, що могло бути підставою для здійснення взаєморозрахунків, відповідно до стаття 1075 Цивільного кодексу України.

Матеріалами справи підтверджено, що з метою відновлення права на розпорядження грошовими коштами, позивач направляв на адресу відповідача листи, які відповідач розглянув, але вимоги позивача залишив без задоволення.

Однак, дослідивши зміст зазначених листів-звернень позивача, колегія суддів вважає, що їх також неможливо розглядати як належний доказ звернення клієнта до банку з відповідним дорученням про розпорядження коштами, що є в його власності, оскільки до матеріалів справи не долучено невиконаних банком розрахункових документів, поданих у відповідності до вимог банківського законодавства, на перерахування саме тих грошових коштів та на ті розрахункові рахунки, які є предметом спору у даній справі.

Щодо наданих позивачем додатково до суду апеляційної інстанції копії заяви від 02.09.2014р. вих. №0039 (а.с. 101-102), де позивачем поставлене перед відповідачем питання про необхідність перерозподілу грошових коштів для ведення господарської діяльності, в зв'язку з чим кошти, які були розміщені за договором №426753 від 03.03.2003р. у Севастопольській філії ПАТ КБ "ПриватБанк" повинні бути перераховані на рахунки позивача у філії "КиївСіті" ПАТ КБ "ПриватБанк" в м. Києві, та зазначених у цій заяві платіжних доручень, а саме: №4162 від 02.09.2014р. на перерахування суми 13860113,74 грн., №4163 від 29.01.2015р. на перерахування 6000000,00 грн. та платіжні доручення в іноземній валюті №1 від 02.09.2014р. на перерахування 5256,50 євро та №2 від 02.09.2014р. на перерахування 552478,56 доларів США (а.с. 104-107 т.2), то відповідач висунув заперечення про не надання позивачем суду апеляційної інстанції належних доказів на підтвердження їх ініціювання у встановленому договором та чинним законодавством порядку.

Також додатково позивачем надані суду апеляційної інстанції письмові пояснення від 05.02.2016р. (а.с. 174-176 т. 2), до яких позивачем додано копію листа ТОА "Підприємство "Таврида Електрик Україна" від 17.07.2015р. вих. № 0042 на адресу ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с.177-178 т.2) та низку копій платіжних доручень (а.с 179-198 т.2).

Проте такі докази не приймаються колегією суддів з тих підстав, що з огляду на норми ст.104 ГПК України, не можуть бути досліджені судом у якості доказів, оскільки надані позивачем суду апеляційної інстанції після прийняття оскарженого судового рішення без клопотання із поясненням причин не подання їх суду першої інстанції.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів порушення відповідачем умов укладених між ними договорів, а саме: доказів незаконного заволодіння відповідачем грошовими коштами позивача; доказів їх неправомірного утримання; доказів невиконання розпоряджень позивача щодо вільного користування належними позивачу грошовими коштами, оформленими відповідно до вимог банківського законодавства.

Відтак колегія суддів вважає вірним висновок місцевого господарського суду, що підстав, відповідно до п. 6.1. означеного договору на здійснення розрахунково-касового обслуговування, для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення пені за договором немає, оскільки, у відповідача не виникло обов'язку щодо перерахування сум заявлених в позовних вимогах.

Погоджується колегія суддів і з висновком місцевого господарського суду, що за вказаних обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені за законом, оскільки відповідна штрафна санкція, яка передбачена абзацу 2 статті 32.3.2. Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", застосовується у випадку безпідставного списання грошових коштів з рахунку клієнта, а в спірному випадку грошові кошти були перераховані з одного рахунку позивача на інший рахунок позивача, що чітко вбачається з платіжних доручень: №Е0528LOK№9 від 28.05.2014р., №Е0528LOK№55 від 28.05.2014р., №Е0528LOK№G0 від 28.05.2014р., №Е0528LOK№G0 від 28.05.2014р., №Е0528LOKЕ3 від 28.05.2014р., №Е0528LOKЕ0 від 28.05.2014р., №Е0528LOKDZ від 28.05.2014р., №Е0528LOKFY від 28.05.2014р. №TZ001B85YU від 01.04.2014р., №TZ004BATHL від 04.04.2014р. №Е0528L055A від 28.05.2014р., №Е0528L0EH6 від 28.05.2014р., №Е0528L054Y від 28.05.2014р., №Е0528L0551 від 28.05.2014р., №Е0528L055A від 28.05.2014р. До того ж, як встановлено вище, для вчинення цих дій у відповідача існували об'єктивні підстави.

Колегія суддів вважає, що є вірним й висновок місцевого господарського суду про те, що нараховані відповідачем до стягнення суми трьох процентів річних, інфляційні не підлягають задоволенню, оскільки, зобов'язання щодо виконання умов договору на розрахунково-касове обслуговування не є грошовим зобов'язанням в розумінні статті 625 Цивільного кодексу України, а відтак дана норма не підлягає застосуванню до спірного випадку.

Наведеним вище спростовуються твердження апеляційної скарги позивача щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального права та неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права тощо.

Відносно вимог апеляційної скарги відповідача про часткове скасування оскарженого рішення через помилкове покладення судом першої інстанції судових витрат у справі на відповідача, то при перевірці цих доводів та у їх оцінці суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Із встановлених судом обставин вбачається, що дії відповідача, які полягали в переведенні грошових коштів позивача з належних йому рахунків у Севастопольській філії ПАТ КБ "ПриватБанк" на інші позабалансові рахунки ПАТ КБ "ПриватБанк", відкриті на ім'я позивача, були вчинені відповідачем у зв'язку із виконанням Постанови Національного банку України від 6 травня 2014 року №260, якою банку приписувалось з метою захисту інтересів вкладників припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Наступні дії відповідача також узгоджувались із рекомендаціями Національного банку України щодо клієнтів, які перереєструвались на території України. Таким чином, банк діяв насамперед в інтересах позивача.

Національний банк України у своєму листі від 18.04.2014р. №47-112/17734 (а.с. 67 т.1) повідомив Банки України, що у зв'язку з численними зверненнями клієнтів філій/відділень банків, які розташовані у Автономній Республіці Крим (далі - підрозділи у Криму), щодо проблем при отриманні коштів, з метою забезпечення безперебійного обслуговування клієнтів банкам необхідно розмістити на власних офіційних веб-сайтах детальну інформацію про порядок надання послуг/виконання зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами, які є клієнтами підрозділів у Криму.

Як зазначено у листі Національного банку України від 02.09.2014р. №25-112/48777 (а.с. 69 т.1), адресованому ТОВ "Підприємство "Таврида Електрик Україна", окрім направлення Банкам України вказаного вище листа від 18.04.2014р. №47-112/17734, Національний банк України листом від 24.06.2014р. №25-111/32973 звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо вжиття цим банком дієвих заходів щодо розблокування коштів на рахунках та належного обслуговування своїх клієнтів, які були зареєстровані на території Автономної Республіки Крим, і здійснили державну реєстрацію зміни місцезнаходження в інших регіонах України.

Отже, щодо ж подальших дій відповідача, із яких вбачається, що банк не поінформував позивача стосовно встановленого у такому випадку порядку дій клієнта для безперешкодного розпорядження належними йому коштами, чим не сприяв не допущенню порушення прав свого клієнта, то колегія суддів погоджується з висновок місцевого господарського суду, що внаслідок таких неправильних дій чи бездіяльності відповідача між сторонами й виник спір у суді в даній справі.

Тому слід визнати законним та обґрунтованим покладення судом першої інстанції саме на відповідача судових витрат у даній справі незалежно від результатів вирішення цього спору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом на підставі встановлених фактів (в межах заявлених позивачем матеріально-правових вимог та зазначених і доведених ним обставин) були повно з'ясовані дійсні прав та обов'язки сторін та правильно застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини. Тому передбачених ст. 104 ГПК України підстав для задоволення апеляційних скарг сторін та скасування оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційних скарг, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявників у цих скаргах та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Таврида Електрик Україна" - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2015р. у справі №904/1569/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено -17.02.2016р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Н.Л. Величко

Суддя О.Г. Іванов