УХВАЛА

19.02.2016Справа № 910/2519/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер Груп»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Новелторг»

Про стягнення 3 958 333,00 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер Груп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новелторг» про стягнення 3 958 333,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами велись переговори щодо укладення договору на поставку лому та відходів чорного металу. 13.12.2015 підготовлено проект договору поставки за № 211215, який в подальшому сторонами підписаний не був. Проте, за попередньою домовленістю позивачем 21.12.2015 та 22.11.2015 на рахунок відповідача здійснено переказ повної оплати товару в загальному розмірі 3 958 333,00 грн. Оскільки договір поставки між сторонами не був укладений грошові кошти в розмірі 3 958 333,00 грн. одержані відповідачем без достатніх підстав, які мають бути повернуті позивачу на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2016 порушено провадження у справі № 910/2519/16 та призначено справу до розгляду на 15.03.2016.

Позивачем 18.02.2016 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми заявлених позовних вимог в розмірі 3 958 333 грн.

Заява мотивована тим, що маючи намір укладення договору поставки позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти. Наполягаючи на обов'язковій стовідсотковій передоплаті відповідач запевняв у вигідності укладання договору, проте всіляко уникав його підписання мотивуючи що затримка не вплине на домовленості щодо поставки. Вимогою № 3009-1 від 03.02.2016 позивач заявив відповідачу про обов'язок повернення безпідставно набутих коштів. Нажаль, в добровільному порядку врегулювати спір не вдалося, у зв'язку з тим, що відповідач відмовляється повертати безпідставно отриманні кошти та уникає будь-яких контактів з позивачем. Таким чином, відповідачем здійснено заздалегідь сплановане, умисне привласнення грошових коштів позивача, вчинене шляхом обману. Враховуючи викладене позивач змушений звернутись до суду для захисту своїх порушених прав. Зважаючи на зазначені фактичні обставини, існує реальна загроза того, що умисна, протиправна дія відповідача, направлена на привласнення грошових коштів позивача, призведе до зникнення або зменшення їх кількості на момент виконання рішення суду.

Розглянувши заяву позивача суд відзначає наступне

Відповідно до ст. 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє певні дії по підготовці справи до розгляду, в тому числі вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно статті 67 Господарського процесуального кодексу України позов може бути забезпечено накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

У п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» (із змінами від 16.01.2013) забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (ч 3 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»).

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК України).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Виносячи ухвалу про заборону вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти.

Обраний позивачем спосіб забезпечення позову щодо накладення арешту на грошові кошти співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжиття судом заходу до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Таким чином, заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову є такою, що підлягає задоволенню повністю, оскільки заявником наведені достатньо обґрунтовані підстави того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 86 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер Груп» про забезпечення позову задовольнити повністю.

2. З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті, накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Новелторг», що знаходяться на розрахунковому рахунку 2995, МФО 320627, в ПАТ «Сбербанк» в межах суми заявлених позовних вимог в розмірі 3 958 333 (три мільйона дев'ятсот п'ятдесят вісім тисяч триста тридцять три) грн. 00 коп.

3. Зазначена ухвала з урахуванням пункту 2 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» має статус виконавчого документа.

4. Дана ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 19 лютого 2016 року.

5. Строк пред'явлення даної ухвали про забезпечення позову до виконання до 19 лютого 2017 року.

6. Стягувачем у виконавчому провадженні за даною ухвалою про забезпечення позову є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мастер Груп» (87548, м. Маріуполь, просп. Леніна, 96, ).

7. Боржником у виконавчому провадженні за даною ухвалою про забезпечення позову є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Новелторг» (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 13/2 Б, ).

СуддяВ.В.Сівакова