ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.02.2016 Справа № 920/1835/15

за позовом: Дочірнього підприємства УКРАВТОГАЗ Національної акціонерної

компанії Нафтогаз України, м. Київ;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Інженерно-технічний

центр Оріон-Д, м. Суми;

про зобовязання вчинити певні дії, розірвання договору та стягнення 24 354 грн. 76 коп. збитків,

СУДДЯ ДЖЕПА Ю.А.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 15-У від 10.12.2015);

від відповідача: не прибув;

При секретарі судового засідання Куриленко О.В.

Суть спору: позивач просить суд зобовязати відповідача передати позивачу документи, згідно опису; визнати договір від 18.08.2010 № 96-У, укладений між сторонами, розірваним достроково в частині виконання зобовязань з доставки, шеф-монтажу та пусконаладки всіх компресорних модулів, зазначених у специфікаціях до договору від 18.08.2010 № 96-У, а також у частині виконання зобовязань з оплати за ці послуги; стягнути з відповідача на користь позивача 24 354 грн. 76 коп., а також судові витрати, повязані з розглядом справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги.

В дане судове засідання відповідач не прибув, правом подати додаткові заперечення проти вимог позивача не скористався, повноважного представника в судове засідання не направив, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином (а.с. 84).

Враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Між дочірньою компанією «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю «Інженерно-технічний центр «Оріон-Д» (відповідач) було укладено договір від 18.08.2010 № 96-У (далі за текстом Договір).

Згідно умов зазначеного Договору відповідач зобовязувався передати у власність позивача компресорні модулі до автомобільних газонаповнювальних станцій (АГНКС) з проведеним комплексом заходів, в тому числі разом з іншим доставка, шеф-монтаж та пусконаладка на АГНКС позивача.

Пунктом 11.1. Договору передбачено, що Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.08.2011 з подальшою пролонгацією дії Договору до повного виконання сторонами своїх зобовязань за ним.

Сума Договору була визначена як сумарна вартість компресорних модулів, а також їх доставки, шеф-монтажу та пусконаладки і становила 141 449 959,92 грн.

На виконання умов Договору відповідач виготовив компресорні модулі у кількості 30 шт., після чого відповідач передав позивачу зазначені компресорні модулі. На даний час вказане обладнання зберігається за адресою: с. Чайки Київської області, Києво-Святошинський район, вул. Антонова, буд. 8.

З матеріалів справи вбачається, що 07.08.2013 позивач з метою визнання права на виготовлені компресорні модулі звернувся до суду з відповідною позовною заявою.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 по справі № 920/1395/13, що не була оскаржена чи скасована, з урахуванням ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 31.07.15 по зазначеній справі, встановлено наступні обставини:

- компресорні модулі були передані відповідачем позивачу відповідно до акту приймання-передачі від 27.11.2012;

- за ДП «УКРАВТОГАЗ» визнано право власності отриманих від ТОВ «ІТЦ «Оріон-Д» компресорних модулів у кількості 30 шт., що були виготовлені за Договором;

- до Договору було укладено додаткові угоди, якими було встановлено розмір та строки оплати за Договором на загальну суму 129 963 476,48 грн., і зазначена сума грошових коштів була перерахована позивачем відповідачу;

- у відповідності до додаткових пояснень судового експерта, загальна вартість обладнання, отриманого позивачем за Договором, без врахування доставки та проведення робіт із пусконаладки та шеф-монтажу разом становить 129 939 121,72 грн.

Позивач зазначає, що компресорні модулі, які були виготовлені за Договором у кількості 30 шт., передані ДП «УКРАВТОГАЗ» за актом приймання-передачі від 27.11.2012 та на даний час перебувають у власності ДП «УКРВАТОГАЗ».

При цьому, пунктом 4.6 Договору передбачено, що разом з обладнанням ТОВ «ІТЦ «Оріон-Д» зобовязане передати ДП «УКРАВТОГАЗ»: видаткову та податкову накладні; сертифікат якості чи інші документи, що належним чином підтверджують якість обладнання; гарантійний талон на обладнання; технічну документацію на обладнання українською чи російською мовою з відповідною специфікацією та деталіровкою (технічний паспорт, регламент проведення технічного обслуговування і ремонтів обладнання та іншого технічного обладнання, яке змонтоване у складі обладнання; креслення з усіма геометричними розмірами та технологічними параметрами всіх деталей та вузлів обладнання та іншого технологічного обладнання, яке змонтоване у складі обладнання).

З матеріалів справи вбачається, що право власності на компресорні модулі, виготовлені за Договором було підтверджено постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18 березня 2015 року, натомість на дату звернення ДП «УКРАВТОГАЗ» до суду з цією позовною заявою, відповідач не передав позивачу зазначені у п. 4.6 Договору документи.

Частиною 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач зазначає, що вказані документи необхідні ДП «УКРВАТОГАЗ» для отримання можливості встановлення зазначеного обладнання на обєктах та подальшої експлуатації.

Враховуючи викладене, право ДП «УКРАВТОГАЗ» на отримання документів, перелічених у п 4.6 Договору, є порушеним і позивач має право вимагати від ТОВ «ІТЦ «Оріон-Д» передачу зазначених документів.

Тому суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню вимогу щодо передачі документів на відповідні компресорні модулі, які були виготовлені за договором від 18.08.2010 № 96-У.

Крім цього, Сторони Договору не обумовили ні Договором, ні будь-яким іншим документом строки виконання зобовязань з доставки, шеф-монтажу та пусконаладки обладнання.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача листом № 1310-05/08 від 20.05.2013 з вимогою доставити виготовлене обладнання на АГНКС позивача (строк до 28.05.2013), проте станом на дату подачі цієї позовної заяви ТОВ «ІТЦ «Оріон-Д» не виконало своїх зобовязань з доставки, а відтак і зобовязань з шеф-монтажу та пусконаладки зазначеного обладнання.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що строк виконання зобовязань з доставки обладнання закінчився ще у 2013 році, а відповідач не виконав зазначених зобовязань, відбулось прострочення боржника.

Внаслідок цього позивач втратив інтерес до виконання відповідачем зобовязань з доставки, шеф-монтажу та пусконаладки обладнання за Договором, про що ДП «УКРАВТОГАЗ» вимогою від 07.09.2015 № 1931-02/08.1 повідомило ТОВ «ІТЦ «Оріон-Д».

Судом встановлено, що позивач перерахував відповідачу 129 963 476,48 грн., а отримав обладнання вартістю 129 939 121,72 грн. Різниця між сумою оплачених позивачем за Договором грошових коштів та сумарною вартістю отриманого від відповідача обладнання складає 24 354,76 грн.

Позивач вимагав сплати ТОВ «ІТЦ «Оріон-Д» зазначені грошові кошти (вимога від 07.09.2015 № 1931-02/08.1), проте, станом на дату подачі цієї заяви, відповідач не виконав зазначену вимогу.

У відповідності до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 3 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання та вимагати відшкодування збитків. Аналогічна норма міститься також у ч. 2 ст. 220 Господарського кодексу України.

У відповідності ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

При цьому під збитками розуміються зокрема і витрати, зроблені управненою стороною.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 та ухвалою про виправлення описки даного суду від 31.07.2015 в справі № 920/1395/13 встановлено, що позивач перерахував відповідачу 129 963 476,48 грн., а отримав обладнання вартістю 129 939 121,72 грн. Різниця між сумою оплачених позивачем за Договором грошових коштів та сумарною вартістю отриманого від відповідача обладнання складає 24 354,76 грн.

Таким чином, позивачу завдані збитки на вищезазначену суму, які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору (ч. 5 ст. 653 Цивільного кодексу України).

Факт невиконання відповідачем умов договору та порушення строків виконання зобов'язань за ним також підтверджується матеріалами справи.

Якщо сторони, як визначено ч. 4 ст. 188 ГК України, не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Враховуючи зазначені обставини, на підставі ст. ст. 651, 653 Цивільного кодексу України, позовні вимоги в частині розірвання договору від 18.08.2010 № 96-У, що був укладений між ДП «УКРАВТОГАЗ» та ТОВ «ІТЦ «Оріон-Д» та стягнення 24 354 грн. 76 коп. грошових коштів, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони. Враховуючи, що відповідач порушив умови договірних зобовязань, з нього на користь позивача підлягають стягненню 4 134 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат останнього зі сплати судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 526, 530, 610, 611, 651, 653, ст. ст. 188, 193, 220, 224 Господарського кодексу України, ст.ст. 35, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобовязати ТОВ «ІТЦ «Оріон-Д» передати ДП «УКРАВТОГАЗ» наступні документи на кожний з тридцяти компресорних модулів, що були виготовлені за договором від 18.08.2010 № 96-У:

- видаткову та податкову накладні;

- сертифікат якості чи інші документи, що належним чином підтверджують якість компресорних модулів;

- гарантійний талон на компресорні модулі;

- технічну документацію на компресорний модуль українською чи російською мовою з відповідною специфікацією та деталіровкою (технічний паспорт, регламент проведення технічного обслуговування і ремонтів компресорного модуля та іншого технічного обладнання, яке змонтоване у складі компресорного модуля; креслення з усіма геометричними розмірами та технологічними параметрами всіх деталей та вузлів компресорного модуля та іншого технологічного обладнання, яке змонтоване у складі компресорного модуля).

3. Визнати договір від 18.08.2010 № 96-У, укладений між ДП «УКРВАТОГАЗ» та ТОВ «ІТЦ «Оріон-Д», розірваним достроково в частині виконання зобовязань з доставки, шеф-монтажу та пусконаладки всіх компресорних модулів, зазначених у специфікаціях до договору від 18.08.2010 № 96-У, а також у частині виконання зобовязань з оплати за ці послуги.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Інженерно-технічний центр «Оріон-Д» (вул. Курська, 147, м. Суми, 40020, ) на користь Дочірнього підприємства УКРАВТОГАЗ Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (вул. Григоровича-Барського, 2, м. Київ, 03134, ) 24 354 грн. 76 коп. збитків, 4 134 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

5. Видати наказ після набранням рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22.02.2016

СУДДЯ Ю.А. ДЖЕПА