ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"27" січня 2016 р. Справа № 911/5182/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Санвіт-Холдінг, м. Київ

до Публічного акціонерного товариства ЖЛК-Україна, Київська обл., Білоцерківськи р-н, смт Терезине

про стягнення 43449,78 грн.

Суддя Третьякова О.О.

Представники сторін:

Позивача ОСОБА_1, довіреність №25 від 13.02.2015;

Відповідача не зявились.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Санвіт-Холдінг (далі - Позивач) до Публічного акціонерного товариства ЖЛК-Україна (далі Відповідач) про стягнення 43449,78 грн., з яких 14885,00 грн. інфляційних втрат, 1453,74 грн. 3% річних та 27111,04 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем зобовязань за договором № 54 від 01.12.2014 щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар у строки, обумовлені договором.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.12.2015 року порушено провадження у справі № 911/5182/15 та призначено її до розгляду на 13.01.2016 о 17:30 год.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від Відповідача надійшло клопотання вих. № 3 від 05.01.2016 (за вх. суду № 335/16 від 11.01.2016) про відкладення розгляду справи, відповідно до якого Відповідач просить відкласти розгляд справи у звязку з неможливістю забезпечити в дане судове засідання явку повноваженого представника Відповідача.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.01.2015 року у звязку з незявленням в судове засідання представників Відповідача розгляд справи відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 27.01.2016.

Присутній в судовому засіданні 27.01.2016 представник Позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не подав, про причину неявки суд не повідомив.

Враховуючи обмежений ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи, а також те, що Відповідач належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового розгляду, явка Відповідачів обовязковою не визнавалась і їх відсутність не перешкоджає всебічному, повному та обєктивному розгляду всіх обставин справи, а матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті, відповідно до права суду, наданого йому ст.75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Керуючись ст.85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 27.01.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та врахувавши пояснення представника Позивача, надані в судовому засіданні 27.01.2016, суд

встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Санвіт-холдинг (далі - постачальник) та Приватним акціонерним товариством ЖЛК-Україна (далі покупець) укладено договір № 54 від 01.12.2014 (далі договір), за умовами якого постачальник зобовязується передати, а покупець зобовязується прийняти та оплатити в порядку, передбаченим договором гофрокартонну продукцію, асортимент та кількість якого визначена в Специфікаціях або видаткових накладних (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 6.1 договору ціна договору зазначається в специфікаціях або в накладних, що видаються на підставі асортименту замовленого покупцем, сума яких складає загальну суму договору. В будь-якому випадку підписання видаткової накладної є підтвердженням погодженої ціни на замовлений товар.

Згідно п. 6.4 договору покупець зобов'язується провести розрахунок за отриманий товар протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня з моменту отримання товару. Датою отримання товару вважати дату підписання видаткових накладних.

Відповідно до п. 6.5 договору розрахунки за отриманий товар здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Згідно з п. 10.1 договору він вступає в силу з моменту підписання його постачальником і покупцем і діє до 31 грудня 2016 року.

В звязку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за договором щодо здійснення повного та у передбачені договором строки розрахунку за поставлений товар Позивач звернувся до господарського суду з позовом до боржника про стягнення заборгованості за вказаним договором, а також нарахованих на суму боргу за час прострочення 3% річних та пені.

Рішенням Господарського суду Київської області від 14.07.2015 у справі № 911/2275/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Санвіт-Холдінг до Публічного акціонерного товариства ЖЛК-Україна про стягнення 113881,95 грн. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Санвіт-Холдінг задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства ЖЛК-Україна на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Санвіт-Холдінг 100000,00 грн. заборгованості, 13213,24 грн. пені, 662,21 грн. 3% річних та 2277,51 грн. судового збору.

Відповідач на виконання зазначеного рішення суду сплатив на користь Позивача 12.08.2015 грошові кошти в розмірі 15000,00 грн., а 26.11.2015 40000,00 грн.

Судом встановлено, що зазначеним рішенням Господарського суду Київської області від 14.07.2015 у справі № 911/2275/15 з Відповідача на користь Позивача окрім 100000,00 грн. основного боргу, за неналежне виконання грошових зобовязань щодо здійснення розрахунку за поставлений товар за договором № 54 від 01.12.2014 було також стягнуто 3% річних в сумі 662,21 грн. та пеню у сумі 13213,24 грн. за несвоєчасне здійснення розрахунків за поставлений товар, нараховані за період з 21.03.2015 по 27.04.2015.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи те, що Відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання щодо здійснення розрахунку за поставлений товар за договором, позивач нарахував:

- за прострочення зі сплати грошового зобов'язання в розмірі 100000,00 грн. за загальний період прострочення з 28.04.2015 по 11.08.2015 інфляційні втрати в сумі 14800,00 грн. та 3% річних в сумі 897,80 грн.;

- за прострочення зі сплати грошового зобов'язання в розмірі 85000,00 грн.за загальний період прострочення з 12.08.2015 по 25.10.2015 інфляційні втрати в сумі 85,00 грн. та 3% річних в сумі 529,12 грн.;

- за прострочення зі сплати грошового зобовязання в розмірі 45000,00 грн. за загальний період прострочення з 26.10.2015 по 06.11.2015 3% річних в сумі в сумі 44,82 грн.

Всього Позивач заявляє до стягнення з Відповідача 14885,00 грн. інфляційних втрат та 1453,74 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи індекс інфляції, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання та є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом та публікується в газеті "Урядовий кур'єр" і на офіційному веб-сайті Державного комітету статистики України (http://www.ukrstat.gov.ua).

Суд зазначає, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат. Таким чином, інфляційна складова боргу може бути розрахована виключно за період повних календарних місяців прострочки платежів, а не за кожний день окремо, оскільки Держкомстат не визначає індекс інфляції на кожен день місяця чи на частину місяця.

Порядок проведення підрахунку інфляційних втрат передбачено листом Верховного Суду України від 03.04.97 № 62-97р Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, відповідно до якого розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції проводиться шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення сплати заборгованості. Сума, внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

З огляду на зазначене, а також враховуючи часткові проплати Відповідача та заявлений Позивачем період нарахування інфляційних втрат, суд здійснив власний розрахунок, що наведений нижче:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
28.04.2015 - 11.08..01.0161600.00101600.00
12.08.2015 - 25.10.201585000.01.002170.0085170.00
Оскільки, вірна сума інфляційних втрат, за розрахунком суду, становить 1770,00 грн., вимога Позивача про стягнення з Відповідача 14885,00 грн. інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню в сумі 1770,00 грн.

Враховуючи часткові проплати Відповідача та заявлений Позивачем період нарахування 3% річних, суд здійснив власний розрахунок, що наведений нижче:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
10000028.04.2015 - 11.08.20151063 %871.23
8500012.08.2015 - 25.10.2015753 %523.97
4500026.10.2015 - 06.11.2015123 %44.38
Оскільки, вірна сума 3% річних, за розрахунком суду, становить 1439,58 грн., вимога Позивача про стягнення з Відповідача 1453,74 грн. 3% річних підлягає частковому задоволенню в сумі 1439,58 грн.

Крім того, позивач посилаючись на п. 7.2 договору № 54 від 01.12.2014 просить суд стягнути з відповідача за несвоєчасне здійснення розрахунків за поставлений товар пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, за кожен день прострочення, яка за розрахунками позивача за прострочення сплати грошового зобовязання в сумі 100000,00 грн. за період з 28.04.2015 по 11.08.2015 складає 17384,00 грн., за прострочення зі сплати грошового зобовязання в сумі 85000,00 грн. за період з 12.08.2015 по 26.10.2015 складає 9727,04 грн. Всього Позивач заявляє до стягнення з Відповідача 27111,04 грн. пені.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Крім того, відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Суд зазначає, що рішенням Господарського суду Київської області від 14.07.2015 у справі № 911/2275/15 встановлено, що початковою датою нарахування пені є 21.03.2015р.

Таким чином, враховуючи приписи п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно яких нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, нарахування пені за прострочення здійснення розрахунку за поставлений товар за договором № 54 від 01.12.2014 з 21.03.2015р. закінчується через шість місяців, тобто 21.09.2015. В той же час, позивачем нараховується пеня в період по 26.10.2015р., що виходить за межі такого шестимісячного періоду.

Враховуючи встановлений судом відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України шестимісячний період нарахування пені, а також лати та суми, здійснених Відповідачем часткових проплат, суд здійснив власний розрахунок пені, що наведений нижче:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
10000028.04.2015 - 11.08.201510630.0000 %0.164 %*17424.66
8500012.08.2015 - 27.08.20151630.0000 %0.164 %*2235.62
8500028.08.2015 - 21.09.20152527.0000 %0.148 %*3143.84
Оскільки, вірна сума пені, за розрахунком суду, становить 22804,12 грн., вимога Позивача про стягнення з Відповідача 22111,04 грн пені підлягає частковому задоволенню в сумі 22804,12 грн.

За таких обставин, враховуючи зазначене, а також те, що Відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов'язання щодо здійснення розрахунків за поставлений товар, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Відповідача 1770,00 грн. інфляційних втрат, 1439,58 грн. 3% річних та 22804,12 грн. пені є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню. В решті вимог суд відмовляє з огляду на їх безпідставність та недоведеність.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відшкодування понесених Позивачем витрат по сплаті судового збору покладається судом на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства ЖЛК-Україна (09133, Київська обл., Білоцерківський р-н, смт Терезине, вул. Першотравнева, 2, код 00445794) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Санвіт-Холдінг (02099, м. Київ, Дарницький р-н, вул. Ялтинська, 5-Б, код 32304939) 1770,00 грн. (одну тисячу сімсот сімдесят гривень) інфляційних втрат, 1439,58 грн. (одну тисячу чотириста тридцять девять гривень пятдесят вісім копійок) 3% річних, 22804,12 грн. (двадцять дві тисячі вісімсот чотири гривні дванадцять копійок) пені та 729,26 грн. (сімсот двадцять девять гривень двадцять шість копійок) витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позовних вимог у позові відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено « 17» лютого 2016 року

Суддя О.О. Третьякова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.