ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"19" січня 2016 р. Справа № 911/4817/15

За позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до комунального підприємства Київської обласної ради Тетіївтепломережа, Київська обл., м.Тетіїв

про стягнення 11481,39 грн

Суддя Третьякова О.О.

Представники сторін:

Позивача ОСОБА_1, довіреність №14-94 від 18.04.2014;

Відповідача ОСОБА_2, довіреність №б/н від 17.08.2015.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області з позовною заявою звернулось публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі Позивач) до комунального підприємства Київської обласної ради Тетіївтепломережа (далі Відповідач) про стягнення 11481,39 грн, з яких 4461,67 грн 3% річних та 7019,72 грн інфляційних втрат.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на порушенням Відповідачем строків оплати природного газу за Договором купівлі-продажу природного газу №14/2408/11 від 30.09.2011 (далі Договір).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.11.2015 порушено провадження у справі №911/4817/15 та призначено її до розгляду на 24.11.2015 о 12:00 год.

Через канцелярію Господарського суду Київської області представником Відповідача подано відзив б/№ від 23.11.2015 (за вх. суду №27866/15 від 23.11.2015), в якому останній просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.11.2015 на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду спору у справі №911/4817/15 за клопотанням Відповідача б/№ від 24.11.2015 продовжено по 19.01.2016, розгляд справи відкладено на 12.01.2016.

В судовому засіданні 12.01.2016 оголошено перерву по 19.01.2016.

Керуючись ст.85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 19.01.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та врахувавши пояснення сторін, суд

встановив:

Між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі Позивач, Продавець) та комунальним підприємством Київської обласної ради Тетіївтепломережа (далі Відповідач, Покупець) укладено Договір купівлі-продажу природного газу №14/2408/11 від 30.09.2011 (далі Договір).

Згідно з п.1.1. Договору Продавець зобовязується передавати у власність Покупцю у VI кварталі 2011 року та 2012 році імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, ввезеного на митну територію України публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі газ), а Покупець зобовязується приймати та оплачувати газ на умовах цього Договору.

Відповідно до п.1.2. Договору газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями.

Як зазначається в п.2.1. Договору Продавець передає Покупцеві з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2012 року газ обсягом до 1120,00 тис.куб.м. (один мільйон сто двадять тисяч куб.м), у томі числі по місяцях кварталів.

Згідно з п.5.2. Договору ціна за 1000 куб.м. газу становить 1091,00 грн з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 1091,00 грн, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 1309,20 грн.

В подальшому, сторонами до Договору внесено зміни, зокрема, Додатковою угодою №1 від 11.10.2011 до Договору, Додатковою угодою №2 від 19.01.2012 до Договору, Додатковою угодою №3 від 01.02.2012 до Договору, Додатковою угодою №4 від 27.06.2012 до Договору, Додатковою угодою №5 від 03.12.2012 до Договору.

Пунктом 5.5. Договору загальна сума вартості природного газу за цим Договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Як зазначається в п.6.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Судом встановлено, що Позивач свої обовязки за Договором в частині постачання природного газу виконав належним чином.

Так, на виконання умов Договору протягом жовтня-грудня 2012 року Позивачем було поставлено, а Відповідачем прийнято природний газ загальною вартістю 1331434,13 грн, що підтверджується відповідними доказами, залученими до матеріалів справи, та підтверджено сторонами в ході судового розгляду.

Однак, Відповідач своєчасно та в повному обсязі свої зобовязання з оплати природного газу не виконав.

14.02.2014 між Головним управлінням Державної казначейської служби у Київській області, Департаментом фінансів Київської облдержадміністрації, Управлінням фінансів Тетіївської районної державної адміністрації, Тетіівською районної державної адміністрацією, комунальним підприємством Київської обласної ради «Тетіївтепломережа» та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» укладено Договір №211/30 (Далі Договір №211/30) про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 Закону України „Про державний бюджет України на 2014 рік).

Згідно з п.1 Договору №211/30 предметом Договору є організація проведення сторонами взасморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 №30.

Відповідно до п.п.3-9 Договору №211/30 казначейство перераховує кошти, які надійшли до спеціального фонду державного бюджету від продажу облігацій внутрішньої державної позики згідно з пунктом 2 статті 16 Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік, Стороні першій у сумі 204843,97 гривень на підставі рішення Мінфіну. Сторона перша перераховує на рахунок Сторони другої кошти у сумі 204843,97 гривень для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню. Сторона друга перераховує на рахунок Сторони третьої кошти у сумі 204843,97 гривень для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню. Сторона третя перераховує на рахунок Сторони четвертої кошти у сумі 204843,97 гривень для погашення частини заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню. Сторона четверта перераховує на рахунок Сторони пятої кошти у сумі 204843,97 гривень для погашення частини заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню. Сторона пята перераховує на рахунок Сторони останньої кошти у сумі 204843,97 гривень, у тому числі податок на додану вартість 34140,66 гривень, для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 30.09.2011 №14/2408/11 за 2012 рік. Сторона остання перераховує кошти для погашення та обслуговування запозичень, залучених під державні гарантії, сплату податкових зобовязань і проведення розрахунків з постачальниками імпортованого природного газу.

Підпунктами 1,2 п.11 Договору №211/30 передбачено, що з метою виконання договору сторони зобовязуються забезпечити подання до територіальних органів Казначейства належним чином оформлених договорів та платіжних документів згідно з Порядком та умовами надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування; не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за Договором. Дата та номер Договору встановлюються після його підписання сторонами (п.14 Договору №211/30).

Згідно з п.16 Договору №211/30 сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

За період дії договорів та на їх виконання Відповідачем лише станом на 01.04.2014 було виконано свій обовязок по оплаті природного газу та перераховано Позивачу грошові кошти у загальному розмірі 204843,97 грн, що підтверджується платіжним дорученням №18 від 01.04.2014, наявним у матеріалах справи.

Тож, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 4461,67 грн 3% річних (за загальний період прострочки з 13.10.2011 по 01.04.2014) та 7019,72 грн інфляційних втрат (за загальний період прострочки з серпня 2013 року по березень 2014 року) від суми основної заборгованості за періоди прострочення Відповідачем виконання обовязку по оплаті природного газу за Договором купівлі-продажу природного газу №14/2408/11 від 30.09.2011, з огляду на що суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України визначено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму, як це передбачено ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначено в ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та положення Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Договору купівлі-продажу природного газу №14/2408/11 від 30.09.2011 та Договору №211/30 від 14.02.2014 про організацію взаєморозрахунків, суд вважає, що уклавши Договір №211/30 від 14.02.2014 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 Закону України „Про державний бюджет України на 2014 рік) сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ поставлений відповідно до умов Договору купівлі-продажу природного газу №14/2408/11 від 30.09.2011.

Таким чином, для застосування санкцій, передбачених Договором поставки природного газу та наслідків за порушення грошового зобовязання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата за природний газ була здійснена поза межами, порядку і строків, встановлених Договором №211/30 від 14.02.2014, відповідно до змісту якого сторони засвідчили, що після його виконання не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмету Договору.

Оскільки, як було зазначено вище і встановлено судом у процесі розгляду справи, уклавши Договір №211/30 від 14.02.2014, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ поставлений відповідно до умов Договору купівлі-продажу природного газу №14/2408/11 від 30.09.2011 і для застосування санкцій, передбачених Договором та наслідків за порушення грошового зобовязання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата за природний газ була здійснена поза межами, порядку і строків, встановлених Договором про організацію взаєморозрахунків, відповідно до змісту якого сторони засвідчили, що після його виконання вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмету договору, розрахунок за яким відбувся у порядку та встановлені строки,суд дійшов висновку, що правові підстави для застосування положень ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України у спірних відносинах відсутні, тому позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 4461,67 грн 3% річних та 7019,72 грн інфляційних втрат за Договором у заявлений період, є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України, з огляду на що суд відмовляє у задоволенні позову.

Відтак, судові витрати відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Позивача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 16 лютого 2016 року

Суддя О.О. Третьякова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.