ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р.Справа № 916/3164/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів: В.В. Бєляновського, Л.В. Поліщук

(Склад колегії сформовано на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями)

при секретарі: Альошиній Г.М.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1;

від відповідача ОСОБА_2;

від третьої особи не зявився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Одеської митниці ДФС

на рішення господарського суду Одеської області від 20.11.2015р.

по справі № 916/3164/14

за позовом: Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт"

до відповідача: Одеської митниці ДФС

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області

про стягнення 266328,97 грн.,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року Державне підприємство «Ізмаїльський морський торговельний порт» звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до ОСОБА_3 митниці Міндоходів про стягнення 130 720,21 грн. заборгованості на підставі укладеного сторонами договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та комунальні послуги від 23.05.2011р. № 34 К.

Рішенням господарського суду Одеської області від 08.12.2014р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р. в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.04.2015р. вказані судові рішення скасовані, справу передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Як зазначено касаційною інстанцією, господарські суди, відмовляючи в задоволенні позову, посилались на те, що Договором плата встановлена у твердій сумі, а сторони не вносили зміни до Договору. Однак, такий висновок суперечить дослідженим цими ж судами доказам, зокрема, підпункту 4.1.1 пункту 4.1 Договору, який передбачає зміну суми розрахунків відповідно до чинних калькуляцій.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.05.2015р. справу №916/3164/13 прийнято до провадження суддею Панченко О.Л.

У відзиві по справі від 08.06.2015р. ОСОБА_3 митниця Міндоходів просила відмовити повністю в задоволенні позовної заяви ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт".

Так, надсилаючи на адресу ОСОБА_3 митниці Міндоходів рахунки, зазначені в позовній заяві, ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" в односторонньому порядку змінювало умови договору від 23.05.2011р. №34к, що не допускається ч.1 ст. 525 ЦК України від 16.01.2013р. №435-IV та умовами договору 23.05.2011р. №34к.

Умови договору №34к від 23.05.2011р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та комунальні послуги між ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" та ОСОБА_3 митницею, а також діюче законодавство України не передбачають можливості односторонньої зміни умов договору ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" у випадку зміни цін та тарифів.

При розрахунку сум позову, позивачем не враховано, що у додатку до Договору №34к від 23.05.2011р. сторони погодили чітку суму відшкодування витрат балансоутримувача, а також неможливість односторонньої зміни умов договору, що за положенням ч.1 ст. 188 ГК України виключає можливість позивачу самостійно збільшувати розмір відшкодування витрат на утримання. Доказів зміни умов договору щодо сум відшкодування витрат на утримання складу шляхом укладення додаткових угод до суду сторонами не надано.

Також південна митниця зазначає, що відповідно до ч.1-3 ст. 188 Митного кодексу України від 13.03.2012р. №4495 VI, який набрав чинності з 01.06.2012р., з метою прискорення виконання митних формальностей під час переміщення транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України працівники водного, повітряного, автомобільного та залізничного транспорту сприяють посадовим особам органів доходів і зборів у виконанні ними своїх службових обовязків.

Адміністрація автомобільних, морських і річкових портів, міжнародних аеропортів, прикордонних залізничних станцій або інших обладнаних місць, у межах яких діють пункти пропуску через державний кордон України, на безоплатній основі забезпечує органи доходів і зборів необхідними службовими приміщеннями, обладнанням, засобами звязку та створює їм належні умови для роботи.

В додаткових поясненнях по справі від 22.06.2015р. та 25.06.2015р. ОСОБА_3 митниця Міндоходів просила відмовити повністю ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" в задоволенні позовних вимог та залучити до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_4 управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.06.2015р. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 управління Державної казначейської служби України в Одеській області та призначено справу до колегіального розгляду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.06.2015р. прийнято справу до провадження колегії суддів у складі головуючого судді Панченко О.Л., судді Оборотової О.Ю., судді Шаратова Ю.А.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.08.2015р. прийнято справу до провадження колегії суддів у складі головуючого судді Панченко О.Л., судді Зайцева Ю.О., судді Оборотової О.Ю.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.08.2015р. замінено відповідача ОСОБА_3 митницю Міндоходів його правонаступником Одеською митницею ДФС.

В поясненнях по справі від 20.08.2015р. ОСОБА_4 управління Державної казначейської служби України в Одеській області зазначило, що питання про виконання взятих зобовязань, (укладеного договору) повинно вирішуватися в рамках спору між боржником та стягувачем.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.09.2015р. прийнято справу до провадження колегії суддів у складі головуючого судді Панченко О.Л., судді Зайцева Ю.О., судді Щавинської Ю.М.

07.10.2015р. до господарського суду надійшла заява ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" про збільшення позовних вимог в розмірі 266328,97 грн., враховуючи використання Митницею складу порту і виставлені ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" відповідачу рахунки за відшкодування витрат за експлуатацію приміщень та електроенергію.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.11.2015р. прийнято справу до провадження колегії суддів у складі головуючого судді Панченко О.Л., судді Зайцева Ю.О., судді Рога Н.В.

Рішенням господарського суду Одеської області від 20.11.2015р. (головуючий суддя Панченко О.Л., судді Зайцев Ю.О., Рога Н.В.) позов задоволено повністю, стягнуто з Одеської митниці ДФС на користь Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" заборгованість у сумі 266328 грн. 97 коп., судовий збір у сумі 4648 грн. 53 коп.

Судове рішення мотивоване тим, що на даний час жодних заяв сторін щодо припинення або зміни умов договору № 34к про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та комунальні послуги не надходило, договір є чинним.

Однак в порушення умов зазначеного договору відповідачем рахунки на оплату вартості експлуатаційних витрат та комунальних послуг за період з квітня 2013р. по вересень 2015р., які були направлені ДП "ІМТП", оплачені не були, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у сумі 266328,97 грн. перед позивачем, яка обґрунтована та підтверджена матеріалами справи.

Судом до уваги не прийняті посилання відповідача в обґрунтування заперечень на ст.ст. 188, 556 Митного кодексу України, якими передбачено право митних органів на безоплатне користування приміщеннями у пунктах пропуску через митний кордон України, оскільки договір № 34к про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та комунальні послуги від 23.05.2011р. на даний час є чинним та відповідно ст. 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Жодних доказів, які б підтверджували звільнення відповідача від виконання ним грошових зобовязань за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та комунальні послуги від 23.05.2011р. № 34к, відповідачем до суду не надано.

Судом також не прийняті до уваги посилання відповідача на те, що позивач в порушення умов договору в односторонньому порядку змінив вартість експлуатаційних витрат та комунальних послуг, що зазначена у виставлених рахунках, тому що підпункт 4.1.1 п. 4.1 договору передбачає, що на разі змін цін та тарифів, в тому числі нормативних і централізованих, сума комунальних платежів змінюється на підставі діючих калькуляцій.

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з висновками суду, Одеська митниця ДФС просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 20.11.2015р. у справі №916/3164/14 та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовної заяви ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт".

Як зазначає скаржник, оскаржуване рішення прийняте з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме: ст. 521, ч.1 ст. 525 ЦК України від 16.01.2003р. №435-IV, ч.1,2,3 ст. 188 ГК України від 16.01.2003р. №435-IV, ч.1-3 ст. 188, ч.2 ст. 556 Митного кодексу України від 13.03.2012р. №4495-VI, п. 7 ч.1 ст. 7, п.23 ч.1 ст. 116 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010р. №2456- VI, ч.3 ст. 11 ЗУ «Про морські порти» від 17.05.2012р. №4709- VI, п.2.9 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобовязань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах ДКСУ, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012р. №309, п.8 постанови КМУ від 22.12.1994р. №100 «Про стан виконання рішень Президента України та Уряду з питань додержання вимог прикордонного і митного законодавства».

Крім того, на думку скаржника, висновки суду першої інстанції, які викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи.

Так, господарський суд Одеської області не врахував того, що оскільки розрахунок плати за комунальні послуги наведений у додатку до договору та є його невідємною частиною, то відповідно до п. 4.1.1, 2.1, 8.2, 9.6, 10.1 Договору №34к від 23.05.2011р., зміна суми комунальних платежів на підставі діючих калькуляцій у разі змін цін та тарифів, в тому числі нормативних і централізованих, здійснюється шляхом внесення змін до договору №34к від 23.05.2011р., які мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені печаткою. За положеннями п.8.2. договору №34к від 23.05.2011р. зміни або доповнення до цього договору (в тому числі і в додаток, який є невідємною частиною договору) допускаються за взаємною згодою сторін. Після набрання законної сили рішення господарського суду Одеської області від 28.08.2013р. у справі №916/982/13 між ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" та ОСОБА_3 митницею Міндоходів додаток до договору №34к від 23.05.2011р., який передбачає здійснення митницею щомісячних платежів у розмірі 1634,76 грн. не змінювався. Суми плати за комунальні послуги, стягнута господарським судом Одеської області з Одеської митниці ДФС на користь позивача не відповідає вищенаведеному узгодженому ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" та ОСОБА_3 митницею розрахунку плати комунальних послуг, наданих балансоутримувачу орендарю по приміщенню площею 101,8 кв. м., який міститься у додатку до договору від 23.05.2011р.

Також судом не враховано, що оскільки договір №34к від 23.05.2011р. укладений між ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" та ОСОБА_3 митницею вчинений у письмовій формі, то правочин щодо заміни сторони у зобовязанні (ОСОБА_3 митниці на ОСОБА_3 митницю Міндоходів; ОСОБА_3 митниці Міндоходів на Одеську митницю ДФС) повинен бути вчинений у письмовій формі. Нормами законодавства України заборонено здійснення Одеською митницею ДФС платежів за рахунок бюджетних коштів без укладення додаткового договору, який передбачає заміну сторони у договорі №34к від 23.05.2011р. без реєстрації бюджетних зобовязань в органах Державної казначейської служби України.

У відзиві на апеляційну скаргу ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" просить суд залишити рішення господарського суду Одеської області від 20.11.2015р. по справі №916/3164/14 без змін, а апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС без задоволення.

ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" та Митниця погодили істотну умову Договору ціну, яку встановили у додатку до договору, а пунктами 4.1.1. та п. 4.1.3 лише погодили умови її зміни. При цьому, зазначені пункти договору були узгоджені обома сторонами без жодних заперечень при укладанні договору та не оскаржувались у подальшому.

Крім того, жодних заперечень щодо отриманих рахунків, розрахунків та актів виконаних робіт, які надсилав Порт, відповідач на адресу ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" не направляв.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи (фактичні обставини справи) на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом та заслухавши пояснення присутніх в засіданні представників сторін, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.05.2011р. між ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" (балансоутримувач) та ОСОБА_3 митницею (орендар) було укладено договір №34к, за умовами якого балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт у будинку складу ХАРД загальною площею 3341 кв.м., а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором. Орендар користується нежитловим приміщенням відсіком №1 складу ХАРД площею 1 031,8кв.м., розміщеним на території ВПК-3 порту, залишковою вартістю 109 061,72грн. Орендоване приміщення використовується для зберігання затриманих предметів по протоколах про порушення митних правил на митному посту «Ізмаїл», ОСОБА_3 митниці (п.п.1.1., 1.2. договору).

Орендар відшкодовує балансоутримувачу вартість експлуатаційних витрат та комунальних послуг (додаток №1). Ціна договору становить 14 936,83грн., у т.ч.: відшкодування експлуатаційних витрат складає 14040,72грн., відшкодування витрат за використану електроенергію 896,11грн. (п.п. 2.1., 2.2., 2.2.1., 2.2.2. договору).

Оплата здійснюється орендарем згідно з виставленим балансоутримувачем рахунком-фактурою та актом виконаних робіт. Відшкодування експлуатаційних витрат та комунальних послуг балансоутримувачу орендарем оформлюється шляхом підписання сторонами акту виконаних робіт. Підписання сторонами (їх повноважними представниками) акту виконаних робіт є підтвердженням відсутності претензій сторін одна до одної. Оплата за даним договором здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на рахунок балансоутримувача. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за виконану роботу здійснюється протягом 3 банківських днів з дати отримання орендарем бюджетного призначення на фінансування відповідних послуг на свій реєстраційний рахунок (п.п.3.1. - 3.4., 3.7. договору).

Відповідно до п.п.4.1.1. договору розмір плати за обслуговування і ремонт будівлі, прибудинкової території, утримання допоміжних приміщень будівлі залежить від розміру витрат і визначається розрахунком щомісячних платежів за обслуговування та ремонт будівлі, комунальні та інші послуги балансоутримувача. На разі змін цін та тарифів, в тому числі нормативних і централізованих, сума комунальних платежів змінюється на підставі діючих калькуляцій.

Даний договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і діє з 01.01.2011р. до 31.12.2011р. Зміни або доповнення до цього договору допускаються за взаємною згодою сторін. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх надання на розгляд іншою стороною. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору до закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Договір продовжується на кожний поточний календарний рік, якщо за 1 місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не повідомила про його припинення (п.п. 8.1., 8.2., 8.4.,8.9. договору).

В матеріалах справи відсутні надсилання або надання сторонами одна одній заяв про припинення дії договору №34к від 23.05.2011, отже господарський суд визнав його чинним.

Відповідно до п. 9.8. даного договору додаткові угоди та додатки до цього договору є його невідємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками.

До договору №34к від 23.05.2011р. сторонами було підписано додаток розрахунок плати комунальних послуг, де сторони передбачили, що сума відшкодування витрат складає 1 634,76грн., із яких 1 300,07грн. витрати по експлуатації будинку та території, 62,23грн. - витрати за використану електроенергію.

У період з квітня 2013 року по червень 2014 року, ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" виставив ОСОБА_3 митниці рахунки комунальних послуг та експлуатаційних витрат: №№1735/87, 1734/87 від 29.04.2013, №№1761/87, 1762/87 від 31.05.2013, №№1790/87, 1791/87 від 27.06.2013, №№1822/87, 1823/87 від 31.07.2013, №№1831/87, 1832/87 від 30.08.2013, №№1851/87, 1852/87 від 30.09.2013, №№1877/87, 1878/87 від 31.10.2013, №№1901/87, 1902/87 від 29.11.2013, №№1919/87, 1920/87 від 20.01.2014, №№1932/87, 1933/87 від 31.01.2014, №№1955/87, 1956/87 від 28.02.2014, №№1972/87, 1973/87 від 31.03.2014, №№1991/87, 1992/87 від 30.04.2014, №№2009/87, 2010/87 від 30.05.2014, №№2030/87, 2031/87 від 26.06.2014 на загальну суму 130 720,21 грн.

21.10.2013 ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" направив на адресу ОСОБА_3 митниці Міндоходів вимогу №32-682/938 з пропозицією сплатити існуючу заборгованість, проте оплати від ОСОБА_3 митниці на час подачі позовної заяви не надійшло.

25.11.2013р. у відповідь на вимогу від ОСОБА_3 митниці Міндоходів надійшов лист №3.1/1.1-6/10445, яким, посилаючись на ст.ст. 188,556 Митного кодексу України, було відмовлено в задоволенні вимоги.

Акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.01.2014р., в якому ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" відобразив заборгованість відповідача в сумі 130720,21 грн., відповідачем було підписано та повернуто з зазначенням, що за даними бухгалтерського обліку ОСОБА_3 митниці заборгованість відсутня.

Як вбачається з матеріалів справи, спір виник у звязку з тим, що відповідач, не відшкодував позивачу, як балансоутримувачу обєкта оренди, витрати по утриманню орендованого майна та вартість наданих комунальних послуг.

При новому розгляді справи господарським судом обґрунтовано задоволено позовні вимоги враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст. 598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Господарським судом встановлено, що ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" надало за договором №34к частину складу ХАРД відсік №1 площею 1031,8 кв. м., який розміщений на території ВПК-3 порту та додатком до договору, яким встановлено плату за комунальні послуги з відшкодування витрат по експлуатації будинку та території, пропорційно зайнятої площі.

З досліджених обставин справи, також вбачається, що даний договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками і діє з 01.01.2011р. до 31.12.2011р. (п.8.1 договору). У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору до закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п.8.4 договору).

Судом першої інстанції встановлено, що на даний час жодних заяв від відповідача про припинення дії договору не надходило, а тому даний договір є чинним.

Господарський суд вірно встановив, що вимога про стягнення з відповідача вартості експлуатаційних витрат та комунальних послуг за період з квітня 2013р. по вересень 2015р. у сумі 266328,97 грн. (відповідно до заяви ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" про збільшення позовних вимог вх. №ГСОО 2-5495/15 від 07.10.2015р.) є правомірною.

Щодо доводів апелянта про те, що зміна суми комунальних платежів на підставі діючих калькуляцій у разі змін цін та тарифів, в тому числі нормативних і централізованих, здійснюється шляхом внесення змін до договору №34к від 23.05.2011р., колегія суддів зазначає наступне.

Позивач та відповідач в Договорі №34к від 23.05.2011р. погодили істотну умова договору ціну, яка була встановлена в додатку до договору, а п.п. 4.1.1. та 4.1.3 передбачили, що на разі змін цін та тарифів, в тому числі нормативних і централізованих, сума комунальних платежів змінюється на підставі діючих калькуляцій.

Отже, зазначені підпункти Договору №34к від 23.05.2011р. передбачають зміну суми розрахунків відповідно до чинних калькуляцій.

Посилання скаржника на ч.1-3 ст.188 та ч.2 ст. 556 Митного кодексу України, відповідно до яких органи доходів і зборів наділені правом на безоплатне розміщення структурних підрозділів у службових та побутових приміщеннях підприємств, незалежно від форми власності та підпорядкування, та користування обладнанням, засобами та каналами звязку без відшкодування витрат за користування таким майном (утримання, комунальні послуги, тощо), є необґрунтованими та безпідставними та правомірно не прийняті місцевим судом до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази звільнення відповідача від взятих на себе зобовязань за договором №34к від 23.05.2011р. відповідно до вищевказаних норм Митного кодексу України.

Таким чином, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, та матеріали справи не спростовують вищенаведені висновки суду першої інстанції, апеляційний господарський суд вважає, що оскаржуване судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а підстави, передбачені ст. 104 ГПК України для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 20.11.2015р. у справі 916/3164/14 без змін.

Постанова в порядку ст. 105 Господарського Процесуального Кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя Л.В. Поліщук