РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2016Справа №910/31798/15

За позовом Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування

«Зоря»-«Машпроект»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство

«УРАРП»

Про стягнення 78 286,19 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Кутельвач Т.Є. - по дов. № 17/1-6457 від 20.07.2015

від відповідача Савчук І.О. - по дов. № б/н від 07.12.2015

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» 78 286,19 грн., з яких: 54 173,02 грн. основного боргу, 15 763,78 грн. пені, 1 625,19 грн. штрафу, 5 621,23 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 1 102,97 грн. - 3% річних за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору оренди державного нерухомого майна № РОФ-723 від 26.12.2008.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2015 порушено провадження у справі № 910/31798/15 та призначено її до розгляду на 14.01.2016.

Позивачем 14.01.2016 до відділу діловодства суду подано пояснення з приводу неможливості виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі від 23.12.2015 щодо проведення звірки взаєморозрахунків.

Відповідачем в судовому засіданні 14.01.2016 подано клопотання про припинення провадження у справі, на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на те, що позивач не є власником нерухомого майна, яке згідно з договором передано в оренду відповідачу, позивач не є стороною цього договору і не підписував його. Таким чином відповідач не має ніяких зобов'язань перед позивачем, а отже відсутній предмет спору.

Суд розглянувши клопотання відповідача відзначає наступне

Стаття 80 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд припиняє провадження у справі.

Припинення провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Відповідачем належних доказів в підтвердження врегулювання спору не подано, а тому відсутні підстави для припинення провадження у справі.

З огляду на викладене, клопотання відповідача про припинення провадження у справі, з підстав викладених у ньому, задоволенню не підлягає.

Відповідач у поданому в судовому засіданні 14.01.2016 відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що строк дії договору з урахуванням внесених до нього змін був встановлений до 31.05.2015. Сторонами договору складений акт приймання-передачі майна з оренди, який орендодавцем підписаний 31.05.2015 та повернутий позивачу 13.08.2015. Отже договір є припиненим з 31.05.2015. Внесений відповідачем завдаток повинен бути зарахованим сторонами в рахунок орендної плати за останні два місяці, а саме за квітень та травень 2015 року. Платіжним дорученням № 158 від 30.12.2015 відповідачем перераховано позивачу орендну плату за лютий 2015 року в розмірі 11 620,05 грн. та за березень 2015 року в розмірі 12 875,02 грн. Затримка перерахунку орендної плати виникла з вини позивача та орендодавця, які своєчасно не підписували та не повертали акт приймання-передачі майна. Отже, відповідач свої зобов'язання за договором виконав повністю, затримка по сплаті орендної плати за попередні місяці виникла не з його вини, тому штрафні санкції не можуть бути застосовані до нього.

В судовому засіданні 14.01.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 04.02.2016.

Позивачем 04.02.2016 до відділу діловодства суду подано пояснення, в яких зазначено, що сплачений відповідачем завдаток в сумі 16 658,07 грн. був врахований в рахунок оплати орендної плати за листопад, грудень 2010 року та частково за грудень 2012 року, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін актами про надання послуг від 15.12.2010, від 17.01.2011 та від 11.01.2013.

Відповідачем в судовому засіданні 04.02.2016 подано письмові пояснення.

В судовому засіданні 04.02.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 11.02.2016.

Позивачем 11.02.2016 до відділу діловодства суду подано пояснення, в яких зазначено порядок нарахування орендної плати за період з лютого по травень 2015 року.

Відповідачем в судовому засіданні 11.02.2016 подано письмові пояснення.

В судовому засіданні 11.02.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.12.2008 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області (орендодавець) та Закритим акціонерним товариством «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» (орендар) було укладено договір оренди державного майна № РОФ-723 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно загальною площею 1403,7 кв. м., розташоване за адресою: м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 42-а, що знаходиться на балансі Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» (далі - балансоутримувач).

Майно передається в оренду з метою використання за функціональним призначенням (п. 1.2. договору).

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Пунктом 7.1. договору встановлено, що орендодавець зобов'язаний передати орендарю в оренду майно згідно з цим договором за актом приймання-передачі майна, який підписується одночасно з цим договором.

Відповідно до п. 2.1. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Згідно акту приймання-передачі орендованого майна від 26.12.2008 орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування майно - загальною площею 1 403,7 кв. м. за адресою: м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 42-а.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Пунктом 10.1. договору сторонами встановлено, що договір укладено на 2 роки 5 місяців, що діє з 26.12.2008 до 31.12.2010 включно.

Договором № 1 від 15.12.2010 сторонами внесено зміни до договору та визначено його строк до 30.12.2012 включно.

Договором № 2 від 25.02.2011 сторонами внесено зміни до договору та визначено орендарем - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП».

Договором № 3 від 28.12.2012 сторонами внесено зміни до договору та визначено його строк до 30.12.2014 включно.

Договором № 5 від 25.12.2014 сторонами внесено зміни до договору та визначено його строк до 31.05.2015 включно.

Згідно акту приймання-передачі орендованого майна орендар передав, а орендодавець прийняв із користування нерухоме майно - загальною площею 1 403,7 кв. м. за адресою: м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 42-а. Даний акт з боку орендаря підписаний 27.05.2015, а з боку орендодавця 31.05.2015.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач вважає, що відповідачем в порушення умов договору не було у повному обсязі сплачено вартість наданих послуг оренди за період з лютого по травень 2015 року, в зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 5 ст. 180 Господарського кодексу України ціна у господарському договорі визна чається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.

Зі змісту статті 632 Цивільного кодексу України вбачається, що ціна в договорі встано влюється за домовленістю сторін, тобто є вільною, за виключенням випадків визначених законом, у яких ціни (тарифи, ставки тощо) встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами міс цевого самоврядування.

Відповідно ч. 1 до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, істотними вважаються насамперед ті умови договору, які названі такими за законом.

Статтею 284 Господарського кодексу України (п. 1) визначено, що істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про оренду державного та кому нального майна» істотною умовою договору оренди є, зокрема, орендна пла та з урахуванням її індексації.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету міністрів України № 786 від 04.10.1995 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - листопад 2008 року - 16 658,07 грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 3.3. договору орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції від базового до першого місяця оренди включно. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Таким чином, сторонами договору оренди було узгоджено розмір оре ндної плати з визначенням її у сумі 16 658,07 грн. на місяць та з встановленням порядку подальшого обчислення її розміру за насту пні періоди шляхом коригування на індекс інфляції за попередній місяць, в т.ч. ПДВ.

Договором № 3 від 28.12.2012 сторонами внесено зміни до п. 3.1. договору та визначено орендну плату в розмірі 17 024,58 грн.

Відповідно до п. 3.6. договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснює платіж. Орендар самостійно здійснює щомісячний розподіл платежів до державного бюджету та балансоутримувачу.

Згідно з п. 5.3. договору орендар зобов'язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату згідно з умовами, передбаченими розділом 3 цього договору.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов'язання щодо сплати в повному обсязі вартості наданих послуг оренди за лютий - травень 2015 року, в результаті чого виникла заборгованість, яка на момент звернення позивача з позовом до суду становила 54 173,02 грн.

Проте, відповідачем подано платіжне доручення № 158 від 30.12.2015, яке свідчить про сплату відповідачем позивачу боргу за оренду державного майна за лютий та березень 2015 року в загальному розмірі 24 495,07 грн.

Стаття 80 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд припиняє провадження у справі.

Припинення провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Надані докази свідчать про відсутність предмету спору в частині позовних вимог про стягнення суми основного боргу в розмірі 24 495,07 грн., що у відповідності до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, тягне за собою припинення провадження у справі в цій частині.

Статтею 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначається, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Згідно п. 5. ст. 762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Посилання відповідача на те, що сплачений ним на виконання п. 3.10 договору завдаток повинен бути зарахованим сторонами в рахунок орендної плати за останні два місяці, а саме за квітень та травень 2015 року не приймаються судом до уваги, оскільки сплачений відповідачем завдаток в сумі 16 658,07 грн. був врахований сторонами в рахунок оплати орендної плати за листопад, грудень 2010 року та частково за грудень 2012 року, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін актами про надання послуг № 11-10/РОФ-723 від 15.12.2010, № 12-10/РОФ-723 від 17.01.2011 та № 12-12/РОФ-723 від 11.01.2013.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 29 677,95 грн. боргу по орендній платі за квітень та травень 2015 року обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач у визначені строки плату за оренду державного майна балансоутримувачу повністю не вніс, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» за невиконання зобов'язань за договором оренди, …, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором.

Пунктом 3.7. договору передбачено, що орендна плата перерахована до державного бюджету та балансоутримувачу не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6. співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно п. 3.8. договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 3% від суми заборгованості.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

При укладанні договору сторони визначили розмір відповідальності за порушення зобов'язання щодо внесення орендної плати.

Згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по сплаті орендної плати відповідач не виконав, він повинен сплатити, крім суми основного боргу, пеню відповідно до умов договору, розмір якої становить 15 763,78 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 15 763,78 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Оскільки матеріали справи свідчать, що прострочення оплати орендної плати за договором мало місце понад 3 (три) місяці, суд приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 1 625,19 грн. (за обґрунтованими розрахунками).

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті платежів, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути на свою користь 5 621,23 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 1 102,97 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 5 621,23 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 1 102,97 грн. - 3% річних (за обґрунтованими розрахунками).

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем не надав.

Таким чином, позовні вимоги Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. При розподілі судового збору судом враховану ту обставину, що відповідач частково сплатив суму боргу після звернення позивача з позовом до суду та порушення провадження у справі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 80, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 24 495,07 грн. припинити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство УРАРП» (03056, м. Київ, вул. Польова, 37, ) на користь Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» (54018, м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 42-А, ) 29 677 (двадцять дев'ять тисяч шістсот сімдесят сім) грн. 95 коп. основного боргу, 15 763 (п'ятнадцять тисяч сімсот шістдесят три) грн. 78 коп. пені, 1 625 (одна тисяча шістсот двадцять п'ять) грн. 19 коп. штрафу, 5 621 (п'ять тисяч шістсот двадцять одну) грн. 23 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 1 102 (одна тисяча сто дві) грн. 97 коп. - 3% річних, 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 18.02.2016.

Суддя В.В.Сівакова