РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016Справа №910/30050/15
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"

до Приватного акціонерного товариства "Укртранс"

про стягнення грошових коштів

Суддя Ю.В. Цюкало

Представники сторін:

від позивача: Чепелянський В.Є. - за довіреністю від 15.12.2015р.;

від відповідача: Приходько Л.В. - за довіреністю від 07.07.2015р.

В судовому засіданні 25 січня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У листопаді 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (позивач) до Приватного акціонерного товариства «Укртранс» (відповідач) про стягнення 11 399,44 грн. страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, як страхувальником, не було повідомлено позивача, як страховика, про завдання шкоди іншій особі внаслідок ДТП.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав проти позову заперечував.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2015 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/30050/15. Розгляд справи призначено на 16.12.2015 року.

В судове засідання, призначене на 16.12.2015 року, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав усні пояснення, відповів на запитання суду та подав документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2016 року розгляд справи відкладено на 25.01.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.12.2011 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Перша» (страховик) та Приватним акціонерним товариством «Автомобільна компанія «Укртранс» (страхувальник) укладено Поліс № 4980194 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Договір або Договір добровільного страхування).

Об'єктом договору добровільного страхування є транспортний засіб «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Вказаний транспортний засіб позивач прийняв на страхування на випадок, в т.ч., заподіяння збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідний страховий випадок настав 06.09.2012р., коли водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на перехресті вул. Тепловозна - пр-т Григоренка в м. Києві, перед початком руху, виконуючи поворот праворуч не з відповідного крайнього положення на проїзній частині дороги із-за габаритів транспортного засобу, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було перераховано страхове відшкодування в розмірі 11 399,44 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7051 від 28.11.2012 року. Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявним в матеріалах справи страховим актом № ЦВ-00-5718 від 08.11.2012 року.

Позивач стверджує, що всупереч вимог ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідачем, як страхувальником, не було повідомлено позивача, як страховика, про завдання шкоди іншій особі внаслідок ДТП, у зв'язку із чим просить стягнути з останнього 11 399,44 грн. страхового відшкодування.

Відповідач у відзиві зазначив, що позивачем не повідомлено останнього про місце проведення експертизи автомобіля «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частиною 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 990 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний внаслідок ДТП збиток.

Частинами 1-2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що до позивача перейшло право вимоги суми страхового відшкодування в особи, винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з постановою Дарницького районного суду міста Києва від 18.10.2012р. у справі № 3-8127/12, дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм Дімітрєвим ОСОБА_4 дорожнього руху України. Останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Страхувальник має право вибору страховика для укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 14 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування (ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Як вбачається з матеріалів справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність особи, під керуванням якої перебуває транспортний засіб марки «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, застрахована позивачем згідно з Договором.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пп. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Тобто, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок письмового повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до пп. ґ) п. 38.1.1. ч. 38.1. ст. 38 Закону України «Про ст. 33 Закону України обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Разом з цим, доказів звернення до позивача із письмовим повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди, в межах строку передбаченого ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як і доказів поважності причин такого неповідомлення відповідачем не надано.

Таким чином, суд, враховуючи положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на день ДТП), дійшов висновку до висновку про те, що позивач має право, на підставі ст. 33 відповідного закону, після виплати страхового відшкодування звернутися з позовом до страхувальника.

Згідно з калькуляцією № OU-12-2292 від 08.11.2012 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 16 050,43 грн. (грошовий вираз коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу складає 4 140,99 грн.).

Відповідно до ч. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи викладене, зважаючи на положення ст. 33 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на день ДТП), а також на те, що полісом № АА/4980194 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000,00 грн. та франшизу в сумі - 510,00 грн., сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті відповідачем, складає 11 399,44 грн. з розрахунку 16 050,43 грн. (оцінена шкода) - 4 140,99 грн. (грошовий вираз коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу) - 510,00 грн. (франшиза).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АВТОМОБІЛЬНА КОМПАНІЯ «УКРТРАНС» (01033, м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 83-А, ідентифікаційний код 22890514) на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЕРША» (03680, м. Київ, вулиця Фізкультури, будинок 30, ідентифікаційний код 31681672), грошові кошти: 11 399,44 грн. (одинадцять тисяч триста дев'яносто дев'ять гривень 44 копійки) страхового відшкодування та 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 01.02.2016 р.

Суддя Ю.В. Цюкало