ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 лютого 2016 р. Справа № 918/32/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Фаворит - Агро"

про стягнення в сумі 929 385,86 грн.

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3, дов. від 28.01.2016 року

від відповідача: ОСОБА_4, дов. № 77 від 15.02.2016 року

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до ст. 811 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2016 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Фаворит - Агро" про стягнення в сумі 880824,38 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

12.08.2015 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено договір № 01/12-08-15 про виконання сільськогосподарських робіт (надання послуг) (надалі-договір), за умовами якого виконавець зобов'язався виконати сільськогосподарські роботи (надати послуги) в об'ємах та на умовах, вказаних у цьому договорі, власною технікою або технікою замовника, на паливі замовника, а замовник зобов'язався прийняти роботи (послуги) після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт і шляхових листів, оплатити їх вартість по їх виконанню у порядку та на умовах, вказаних у цьому договорі.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, що стверджується актами надання послуг на загальну суму 1 665 418,25 грн.

Відповідач свої зобовязання з оплати виконаних робіт у повному обсязі не виконав, сплативши 825 000,00 грн., а також поставивши дизпаливо на суму 2 161,25 грн., відтак за ним рахується заборгованість в розмірі 838 257,00 грн.

Крім того, позивач за неналежне виконання відповідачем зобов'язань нарахував 34 357,05 грн. пені, 2 342,53 грн. 3% та 5 867,80 грн. інфляційних.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на ст.ст. 525, 526, 610, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Ухвалою від 20.01.2016 року порушено провадження, справу призначено до розгляду на 01.02.2016 року.

Ухвалою суду від 25.01.2016 року доручено Автозаводському районному суду м. Кременчука Полтавської області забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції у цій справі.

Ухвалою суду від 01.02.2016 року розгляд справи відкладено на 15.02.2016 року.

Ухвалою суду від 03.02.2016 року доручено Автозаводському районному суду м. Кременчука Полтавської області забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції у цій справі.

11.02.2016 року через службу діловодства господарського суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з відповідача пеню та 3% річних, нарахованих за період з 06.12.2015 року по 15.02.2016 року.

У судовому засіданні 15.02.2016 року оголошено перерву на 18.02.2016 року.

Оскільки вказана заява подана у порядку в строк, передбачені ст. 22 ГПК України, відтак приймається судом.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши копії документів на їх відповідність оригіналам, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.08.2015 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено договір № 01/12-08-15 про виконання сільськогосподарських робіт (надання послуг) (надалі-договір), за умовами якого виконавець зобов'язався виконати сільськогосподарські роботи (надати послуги) в об'ємах та на умовах, вказаних у цьому договорі, власною технікою або технікою замовника, на паливі замовника, а замовник зобов'язався прийняти роботи (послуги) після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт і шляхових листів, оплатити їх вартість по їх виконанню у порядку та на умовах, вказаних у цьому договорі (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 7.2. договору цей договір набирає чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2015 року або до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором.

Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Пунктами 1.2., 1.3., 1.5., 1.7. договору сільськогосподарські роботи, послуги, виконання яких надається виконавцем замовнику в межах цього договору: збір врожаю сої. Сторони встановили, що виконання сільськогосподарських робіт здійснюється виконавцем на площах, вказаних замовником, не менше ніж 400 га на кожну одиницю техніки. Норма витрат ПММ визначається замовником шляхом контрольних обмірів витрат пального та хронометражу виконаних робіт. Загальна площа врожаю, яка має бути зібрана виконавцем, визначається сторонами по факту їх надання та фіксується в актах виконаних робіт, при цьому норма виробітку складає не менше ніж 20 га за 1 годину на кожну одиницю техніки.

Обов'язки виконавця та замовника визначено розділом 2 договору.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, про що свідчать акти надання послуг № 460 від 07.10.2015 року на суму 609 752,00 грн., № 461 від 20.10.2015 року на суму 695 021,25 грн., № 495 від 21.10.2015 року на суму 360 645,00 грн. Загальна сума виконаних робіт склала 1 665 418,25 грн.

Вказані акти підписані обома сторона та скріплені печаткою відповідача.

За підп. 2.1.5. п. 2.1. договору у випадку невідповідності виконаних робіт (наданих послуг) до вимог проведення даного виду сільськогосподарських робіт, виконавець зобов'язаний усунути недоліки за власний рахунок. Виконані роботи повинні відповідати агротехнічним вимогам для даного виду робіт та не повинні потребувати від замовника виконання додаткових робіт чи внесення додаткових коштів.

Доказів того, що роботи виконані неякісно, сторонами суду не надано, в актах зазначено, що замовник претензій по об'єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Згідно з п.п. 3.1.-3.9. договору з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 15.09.2015 року, вартість послуг за цим договором встановлюється в розмірі 55 доларів США за 1 га - за роботи, виконані до 16.10.2015 року, та 45 доларів США за 1 га - за роботи, виконані з 16.10.2015 року. Загальна вартість робіт (послуг) за цим договором встановлюється сторонами шляхом сумування вартості виконаних робіт (наданих послуг) за кожним окремим актом виконаних робіт, що складений в межах цього договору. Після підписання акту виконаних робіт виконавець на підставі такого акту виписує рахунок на оплату робіт замовнику. Форма розрахунків - безготівковим розрахунок у національній валюті України - гривні. Еквівалент у гривні України, що підлягає оплаті замовником виконавцю, визначається сторонами у момент підписання актів приймання виконаних робіт, виходячи з курсу долара США, що склався на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передую дню підписання акту приймання виконаних робіт, за даними Інтернет-сторінки: http://minfin.com.ua, в рубриці "Межбанк" - http://minfin.com.ua/currency/mb/. Розрахунок за виконанні виконавцем роботи (надані послуги) здійснюється шляхом перерахування замовником коштів на рахунок виконавця за реквізитами, вказаними в цьому договорі лише за умови виконання виконавцем п. 2.1.10. цього договору. Днем оплати послуг вважається день списання грошових коштів з поточного рахунку замовника. За домовленістю сторін можливий інший вид розрахунків за виконані роботи. Оплата праці механізаторів проводиться за рахунок виконавця.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ця норма кореспондується з приписами ст. 524 ЦК України, згідно з якими зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Таким чином, положення чинного законодавства хоч і передбачають обов'язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, проте не містять заборони щодо визначення грошового еквівалента зобов'язань в іноземній валюті.

Отже, визначення ціни зобов'язання у валюті з наступним її перерахуванням у гривню, прямо не заборонено і не суперечить загальним засадам цивільного законодавства щодо свободи договору (ст. 627 ЦК України) та вільного встановлення у договорі ціни як його умови (ст. 632 ЦК Кодексу) (постанова Верховного Суду України від 07.10.2014 р. у справі № 3-133гс14).

Крім того, у підп. 2.2.4. п. 2.2. договору сторони погодили, що замовник зобов'язаний оплатити надані виконавцем послуги таким чином: за кожні зібрані 400 га врожаю, підтверджені підписаними сторонами актами згідно з п. 2.1.11. цього договору, замовник проводить розрахунок на підставі виставлених виконавцем рахунків двома частинами: за 200 зібраних га - протягом 7 днів з моменту підписання відповідного акту приймання виконаних робіт; решту 200 зібраних га замовник оплачує протягом 30 днів після завершення робіт виконавцем за цим договором та підписання останнього акту приймання виконаних робіт.

Позивачем до матеріалів справи долучено рахунки-фактури № 19 від 07.10.2015 року на суму 609 752,00 грн., № 20 від 20.10.2015 року на суму 695 021,25 грн., № 21 від 21.10.2015 року на суму 360 645,00 грн.

Судом з матеріалів справи встановлено, що відповідач 09.10.2015 року, 21.10.2015 року, 30.10.2015 року та 19.11.2015 року провів часткові розрахунки за виконані роботи на суму 825 000,00 грн., що стверджується довідкою ПАТ "Діамантбанк" № 208 від 17.12.2015 року.

Крім того, за підп. 2.2.9. п. 2.2. договору замовник за власний рахунок забезпечує виконавця дизельним паливом для виконання робіт, переїзду між полями, включаючи заправку в кінці виконання робіт, для переїзду в парк виконавця в розмірі залишку палива в баку техніки на початок виконання робіт.

На підтвердження виконання відповідачем зобов'язань із забезпечення паливом позивачем надано видаткову накладну на суму 2 161,25 грн.

Враховуючи викладене, заборгованість відповідача перед позивачем, яку останній просить стягнути в судовому порядку, складає 838 257,00 грн. (1 665 418,25 грн. - 825 000,00 грн. - 2 161,25 грн.).

З метою врегулювання спору та погашення заборгованості, позивач направив відповідачеві вимогу (претензію) на суму 838 257,00 грн., про що свідчить рекомендоване повідомлення та фіскальний чек від 19.12.2015 року.

У силу вимог ч.ч. 1-3 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

За ч.ч. 1, 2 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в розмірі 838 257,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем за неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань нараховано 72 756,11 грн. пені, 4 960,64 грн. 3% та 13 412,11 грн. інфляційних.

Право позивача на нарахування пені визначене п. 4.5. договору, за яким у випадку невиконання кожною із сторін своїх зобов'язань за цим договором, винна сторонами зобов'язана оплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаних зобов'язань за весь період невиконання.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

У силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1. ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Перевіривши розрахунок пені, нарахованої за період з 06.12.2015 року по 15.02.2016 року, суд встановив, що її розмір складає 72 629,11 грн. (при заявленому - 72 756,11 грн.) (розрахунок додається), отже пеня підлягає частковому задоволенню.

Щодо 3% річних та інфляційних, то за ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок 3% річних, нарахованих за період з 06.12.2015 року по 15.02.2016 року, та інфляційних, нарахованих за грудень 2015 року та січень 2016 року, встановив, що розмір перших становить 4 951,98 грн. (при заявленому - 4 960,64 грн.), а других - 13 412,11 грн. (при заявленому - 13 412,11 грн.), отже 3% річних підлягають частковому задоволенню, а інфляційні - у заявленому розмірі.

Стосовно клопотання відповідача про призначення у справі судової економічної експертизи, то суд підстав для його задоволення не знайшов, оскільки судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Сторонами у договорі погоджено порядок визначення вартості виконаних робіт, складено та підписано без жодних зауважень акти надання послуг, вартість за якими виражена у гривні. Відповідач жодним чином не заперечив правильності суми основного боргу, заявленого до стягнення, та не надав власного розрахунку, що свідчить про безпідставність заявленого клопотання.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог ст. 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З наведеного вбачається, що позивачем доведено неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань. Факт наявності заборгованості відповідача підтверджено обставинами справи та наданими доказами на їх підтвердження. Натомість, відповідач доказів виконання зобов'язань за договором суду не надав.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ""Фаворит-Агро" (вул. Київська,8, м. Корець, Рівненська область, 34700, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вул. Ульянова,3, м. Кременчук, Полтавська область, 39627, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 838 257,00 грн. основного боргу, 72 629,11 грн. пені, 4 951,98 грн. 3% річних, 13 412,11 грн. інфляційних та 13 939,41 грн. судового збору.

3. У задоволенні позовних про стягнення 127,00 грн. пені та 8,66 грн. 3% річних відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 18.02.2016 року.

Суддя Андрійчук О.В.