ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2016 р.Справа № 915/1224/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання за участю представників учасників процесу: Від ДП «Одеська залізниця» Від ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філії ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт» ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 не зявився ОСОБА_5, довіреність № 09-4-2-22/173, дата видачі: 22.12.15
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_6 акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філії ОСОБА_6 акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт»
на рішення господарського суду Миколаївської області
від 19.11.2015р.
у справі за позовом№ 915/1224/15 /суддя Е.М. Олейняш/ Державного підприємства «Одеська залізниця»
до відповідача ОСОБА_6 акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філії ОСОБА_6 акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт»
простягнення заборгованості в сумі 317 583,12грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Одеська залізниця» звернулась до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_6 акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії «Миколаївський річковий порт» про стягнення заборгованості в сумі 317 583, 12 грн. - збору за зберігання вантажу у вагонах, які були затримані по станції призначення Миколаїв-Вантажний у січні-лютому 2015 року.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 19.11.2015р. позов задовольнили частково; стягнули з відповідача ОСОБА_6 акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії «Миколаївський річковий порт» на користь позивача Державного підприємства «Одеська залізниця»:

- 289 537,68 грн. - збору за зберігання вантажу у вагонах, які були затримані по станції призначення Миколаїв-Вантажний у січні-лютому 2015 року;

- 5 790,75 грн. - судового збору.

Відмовили в решті позову в частині стягнення 28 045,44 грн. - збору за зберігання вантажу у вагонах, які були затримані по станції призначення Миколаїв-Вантажний у січні-лютому 2015 року. Судовий збір в розмірі 560,92 грн. покладено на позивача у звязку з частковою відмовою в позові.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_6 акціонерним товариством «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філії ОСОБА_6 акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт» подано апеляційну скаргу, відповідно до якої скаржник просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 19.11.2015р. по справі № 915/1224/15 в частині задоволення позовних вимог, та в цій частині прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю; залишити без змін рішення господарського суду Миколаївської області від 19.11.2015р. по справі № 915/1224/15 в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Як на підставу викладених у скарзі вимог, апелянт посилається на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне зясування та не доведення обставин справи, які суд визначив встановленими.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 17.12.2015р. (у складі колегії суддів: головуючого Богатиря К.В., суддів Аленіна О.Ю., Жекова В.І.) прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_6 акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філії ОСОБА_6 акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт» до провадження та призначено до розгляду на 11.01.2016р.

ОСОБА_7о. керівника апарату суду № 5 від 05.01.2016р. призначено повторний автоматичний розподіл справи, у звязку із перебуванням судді Жекова В.І. у відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2016р., справу № 915/1224/15 розподілено на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Богатиря К.В., суддів Аленіна О.Ю., Пироговського В.Т.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 11.01.2016р. (у складі колегії суддів: головуючого Богатиря К.В., суддів Аленіна О.Ю., Пироговського В.Т.) прийнято справу до провадження з призначеним розглядом на 11.01.2016р. об 11:30.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 11.01.2016р. розгляд апеляційної скарги по справі № 915/1224/15 відкладено на 08.02.2016р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 08.02.2016р. розгляд апеляційної скарги по справі № 915/1224/15 відкладено на 17.02.2016р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні у справі докази та доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд встановив наступне.

01.03.2012р. між Одеською залізницею (Залізниця) в особі Херсонської дирекції залізничних перевезень та ОСОБА_6 акціонерним товариством «Укррічфлот» (Вантажовласник) укладено договір № 1401316 про організацію перевезень і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно п. 1.1. вказаного договору, предметом цього договору є надання Залізницею Вантажовласнику послуг, повязаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

Пункт 2.1. договору № 1401316 від 01.03.2012р. передбачає, що Вантажовласник зобовязується предявляти Залізниці у визначені терміни місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів (контейнерів) та здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу.

Залізниця зобовязується приймати до перевезення та видавати вантажі Вантажовласника, подавати під навантаження (вивантаження) вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками Вантажовласника та надавати Вантажовласнику додаткові послуги, повязані з перевезенням вантажів (п. 2.2. означеного договору).

Як стверджує позивач, в січні 2015 року на адресу філії ПАТ «Судноплавна компанія Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт» надійшли вагони з вантажем метал (арк. 48-50), які простояли на станції призначення Миколаїв-Вантажний Херсонської дирекції залізничних перевезень Одеської залізниці із-за не прийняття вантажу відповідачем.

Про прибуття вагонів на станцію Миколаїв-Вантажний представники філії ПАТ «Судноплавна компанія Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт» відповідно до вимог пункту 42 Статуту залізниць України та діючого договору про експлуатацію підїзної колії були повідомлені, що підтверджується Книгою повідомлень про час подавання вагонів під вивантаження (арк. 51-54).

У звязку з затримкою вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини вантажовласника філії ПАТ «Судноплавна компанія Укррічфлот» (невиконання норми вивантаження) по станції Миколаїв-Вантажний були складені акти загальної форми на віднесення на відповідальність вантажовласника, в яких зафіксовано факт простою вагонів (з вказівкою їх номерів) на коліях станції в очікуванні звільнення вантажного фронту, час початку затримки вагонів та час закінчення затримки вагонів (арк. 119-131). Акти підписані двома представниками станції за участю представника філії ПАТ «Судноплавна компанія Укррічфлот», який від підпису відмовився.

На підставі актів загальної форми на віднесення на відповідальність вантажовласника по станції Миколаїв-Вантажний були складені Акти загальної форми № 2096 від 13.01.15 року, № 2101 від 15.01.15 року, № 2105 від 09.01.15 року, № 2108 від 09.01.15 року, № 2111 від 09.01.15 року, № 2113 від 09.01.15 року, № 2116 від 09.01.15 року, № 2119 від 09.01.15 року, № 2125 від 09.01.15 року, № 2126 від 12.01.15 року, № 2127 від 12.01.15 року, № 2128 від 13.01.15 року, № 2131 від 09.01.15 року, № 2134 від 10.01.15 року, № 2138 від 12.01.15 року, № 2142 від 17.01.15 року, № 2145 від 17.01.15 року, № 2146 від 13.01.15 року, № 2147 від 13.01.15 року, № 2148 від 13.01.15 року, № 2151 від 17.01.15 року, № 2154 від 17.01.15 року, № 2157 від 17.01.15 року, № 2160 від 02.02.15 року, № 2163 від 02.02.15 року, № 2166 від 02.02.15 року, № 2169 від 02.02.15 року (арк. 16-22).

Вищевказаними актами загальної форми зафіксовано факт простоювання вагонів на коліях станції Миколаїв-Вантажний з причини невиконання норми вивантаження, згідно ст. 46 Статуту залізниць України відповідальність за зберігання вантажів у вагонах покладається на філію "Миколаївський річковий порт". В Актах зафіксовано факт простою вагонів (з вказівкою їх номерів) на коліях станції в очікуванні звільнення вантажного фронту, час початку затримки вагонів та час закінчення затримки вагонів (арк. 119-131).

Акти підписані двома представниками станції за участю представника філії ПАТ «Судноплавна компанія Укррічфлот», який від підпису відмовився.

Крім того, факт відмови представника філії ПАТ «Судноплавна компанія Укррічфлот» від підпису Актів загальної форми зафіксовано Одеською залізницею шляхом складання окремих актів загальної форми (арк. 23-29).

Після закриття актів загальної форми після подавання вагонів на підїздну колію філії ПАТ «Судноплавна компанія Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт» були відкриті памятки №№ 1352, 26, 30, 33, 36, 38, 45, 53, 55, 60, 74, 77, 81, 133, 138, 159 про подання вагонів під вивантаження, які підписані представниками залізниці та відповідача (арк. 55-62).

Факт забирання вагонів залізницею підтверджується памятками № 34, 35, 41, 43, 55, 58, 65, 69, 71, 76, 82, 95, 96, 102, 115, 191, 193 про забирання вагонів, які підписані представниками залізниці та відповідача (арк. 63-71).

Працівниками станції Миколаїв-Вантажний були складені накопичувальні картки про нарахування збору за зберігання вантажу у вагонах №№ 13010046, 13010044, 13010043, 16010067, 16010069, 16010070, 17010071, 21010087, 21010091, 21010092, 21010093, 21010098, 23010104, 06020206, 06020208 (арк. 32-46).

Таким чином, відповідачу нараховано збір за зберігання вантажів в січні-лютому 2015 року на загальну суму 264 652, 60 грн. + ПДВ 20 % 52 930, 52 грн. = 317 583,12 грн., що підтверджується Довідкою по вагонам, які простоювали на коліях станції Миколаїв-Вантажний в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта в січні 2015 року, та Детальним розрахунком (арк. 9-13).

Отже, предметом спору у даній справі є вимога про стягнення збору за зберігання вантажів в січні-лютому 2015 року на загальну суму 317 583,12 грн. (з ПДВ).

В матеріалах справи міститься договір ДН-4/100 про експлуатацію залізничної підїзної колії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» дільниця № 3 Миколаївського виробничого району Ольшанської філії від 24.08.2012р.

Вищевказаний договір від 24.08.2012р. укладений між Одеської залізницею в особі начальника Херсонської дирекції залізничних перевезень та ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» (власник колії).

П. 14 договору ДН-4/100 від 24.08.2012р. передбачає, що за умовами цього договору вагони подаються: Філія ПАТ Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт» та іншим організація та підприємствам, які виконують операції на підїзній колії відповідно до договорів, письмових прохань з дозволу керівництва Власника колії та начальника станції Миколаїв-Вантажний.

Згідно п. 16 договору ДН-4/100 від 24.08.2012р., Підприємство (у даному випадку це відповідач) сплачує Залізниці плату:

- за користування вагонами (контейнерами) згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами та Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом;

- за маневрову роботу з вагонами, які надійшли на адресу Власника колії згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом;

- інші збори і плати згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом та вільних тарифів.

В пункті 12 договору ДН-4/100 від 24.08.2012р. зазначено, що для підїзної колії встановлюються такі терміни перебування на ній вагонів: згідно з пунктом 11 Договору.

Пунктом 11 договору ДН-4/100 від 24.08.2012р. дійсно закріплено переробну спроможність вантажних пунктів з урахуванням часу на технологічні операції по вивантаженню та по навантаженню. Максимальна переробна спроможність вантажних пунктів з урахуванням часу на технологічні операції: по вивантаженню - метал 30ваг./добу (одночасна подача 15ваг., одночасне вивантаження 1 ваг. за 1,50год.).

Також в пункті 11 означеного договору вказано, що час перебування вагонів на підїзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів Залізницею Власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні, Залізниці. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від Власника колії або його контрагентів складається акт загальної форми. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Загальний час, за який вноситься плата за користування вагонами, включає час затримки з вини Власника колії або його контрагентів та час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні.

Стаття 11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення цивільних прав і обов'язків передбачає, зокрема, як договори та інші правочини, так і те, що цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Стаття 3 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлює, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України «Про транспорт», цього закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України та інших актів законодавства.

Стаття 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із статтею 307 Господарського кодексу України, встановлює, що загальні умови перевезення визначаються цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно аналізу вказаних норм, договір породжує права та обовязки саме для сторін або сторони договору.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що договір ДН-4/100 про експлуатацію залізничної підїзної колії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» дільниця № 3 Миколаївського виробничого району Ольшанської філії від 24.08.2012р., який містить умови по максимальній переробній спроможності щодо вивантаження та навантаження, укладений між Одеської залізницею в особі начальника Херсонської дирекції залізничних перевезень та ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» (власник підїзної колії), тому є обовязковим саме для сторін даного договору.

Відповідач, в свою чергу, не зазначений в цьому договорі як сторона, не підписував цього договору, тому на нього не можуть бути покладені права та обовязки за даним договором, в тому числі встановлені пунктом 11 договору норми вивантаження, обовязки сплачувати залізниці плату згідно пункту 16 договору.

В матеріалах справи також міститься лист № 219 від 21.03.2012 Філії «Миколаївський річковий порт», адресований начальнику станції Миколаїв-Вантажний, в якому зазначено, що філія «Миколаївський річковий порт» просить подавати вагони, які прибули на адресу Філії «Миколаївський річковий порт», на умовах договору про експлуатацію залізничної підїзної колії між Ольшанською філією Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство залізничного транспорту» та залізницею.

Щодо даного листа № 219 від 21.03.2012р. Філії «Миколаївський річковий порт», то колегія суддів ставиться до нього критично у звязку із наступним:

- даний лист від 21.03.2012р. не охоплює період, за який нараховано збір за зберігання вантажів, а саме січень-лютий 2015р., тобто взагалі не стосується спірного періоду;

- даний лист не містить посилань, що він адресований на майбутнє;

- даний лист не є підставою вважати, що відповідач став стороною договору ДН-4/100 про експлуатацію залізничної підїзної колії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» дільниця № 3 Миколаївського виробничого району Ольшанської філії від 24.08.2012р., набув прав та обовязків за означеним договором.

В позовній заяві позивач посилається на те, що вагони простоювали з вантажем для вантажовласника на коліях станції Миколаїв-Вантажний з причини невиконання норми вивантаження. Вказані обставини підтверджені матеріалами справи: актами загальної форми, доданими до позовної заяви, іншими документами.

Тобто, до правовідносин між сторонами у даному випадку з врахуванням встановлених судом обставин зберігання вантажу у вагонах, слід застосовувати саме норми п. 8 Правил зберігання вантажів (статті 12, 46 Статуту), в якому вказано, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). Інших випадків сплати одержувачем збору за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх без вини одержувача Правила не містять.

При цьому, як вже було зазначено вище, договір, в якому містяться норми вивантаження договір ДН-4/100 про експлуатацію залізничної підїзної колії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» дільниця № 3 Миколаївського виробничого району Ольшанської філії від 24.08.2012р., укладений між Одеської залізницею в особі начальника Херсонської дирекції залізничних перевезень та ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» (власник підїзної колії), тому дані норми вивантаження для відповідача не є обовязковими. Договір № 1401316 від 01.03.2012р. про організацію перевезень і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, укладений між Одеською залізницею в особі Херсонської дирекції залізничних перевезень та ОСОБА_6 акціонерним товариством «Укррічфлот» (Вантажовласник), не містить будь-яких норм часу на технологічні операції по вивантаженню.

Із змісту договору ДН-4/100 про експлуатацію залізничної підїзної колії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» дільниця № 3 Миколаївського виробничого району Ольшанської філії від 24.08.2012р. вбачається наступне: експлуатується підїзна колія, яка належить власнику колії та обслуговується локомотивом власника колії (п. 1 договору); вагони для підїзної колії подаються локомотивом залізниці, подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії (п. 6 договору).

Тому колегія суддів дійшла висновку, що під час проведення технологічної операції по вивантаженню вагонів, які прибули на станцію призначення із вантажем для відповідача та повинні бути подані на підїзну колію, участь у такій операції приймали дві особи власник підїзної колії (забирав своїм локомотивом вагони у залізниці та подавав їх на місце вивантаження) та одержувач вантажу (відповідач по справі, який здійснював операцію вивантаження вагонів).

Оскільки причиною затримки вагонів позивач вказує невиконання норми вивантаження, яка була встановлена умовами договору ДН-4/100 про експлуатацію залізничної підїзної колії, та яким були врегульовані правовідносини виключно між залізницею та власником колії, то у залізниці є законні підстави звертатися із цього питання саме до власника колії, який зобовязаний був дотримуватися погоджених сторонами договору норм вивантаження вантажу із вагонів залізниці на власних підїзних коліях.

Що стосується позовних вимог залізниці до одержувача вантажу, то вони можуть бути обґрунтованими тільки у разі доведення належними та допустимими доказами наявності вини одержувача у затримці вагонів з причини невиконання норми вивантаження вантажу у відповідності до пункту 8 Правил зберігання вантажів. А якщо будь-які норми вивантаження не були обовязковими для одержувача (такий обовязок відсутній у договорі перевезення, укладеному між позивачем та відповідачем, доказів укладення відповідачем інших договорів з цього питання до суду не надано), то й відсутні докази його вини у затримці вагонів, тому висновки господарського суду щодо наявності підстав для задоволення позову є помилковими.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами вини відповідача щодо порушення норм вивантаження, а відповідно правомірність нарахування збору за зберігання вантажів в січні-лютому 2015 року на загальну суму 317 583,12грн. Тому апеляційну скаргу слід задовольнити, викласти рішення в іншій редакції, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості в сумі 317 583,12грн. збору за зберігання вантажу у вагонах, які були затримані по станції призначення у січні-лютому 2015 року, відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Змінити рішення господарського суду Миколаївської області від 19.11.2015р. по справі № 915/1224/15, яке викласти в наступній редакції:

У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості в сумі 317 583,12грн. збору за зберігання вантажу у вагонах, які були затримані по станції призначення у січні-лютому 2015 року, відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: О.Ю. Аленін

ОСОБА_3