РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016Справа №910/32797/15

За позовомУправління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві
доНаціонального музею історії України у Другій світовій війні. Меморіального комплексу
простягнення 586048,12 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаОдинець А.П. - представник
від відповідачаГлінська О.М. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Національного музею історії України у Другій світовій війні. Меморіального комплексу боргу за договором на закупівлю послуг охорони об'єкту за державні кошти №236-Д/2013/Пч від 19.11.2013 у розмірі 586048,12 грн.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині здійснення розрахунків за надані позивачем послуги, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 586048,12 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.01.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/32797/15 та призначено розгляд справи на 21.01.2016.

В судовому засіданні 21.01.2016 оголошено перерву до 17.02.2016.

Представник позивача в судове засідання 17.02.2016 з'явився, позов підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.02.2016 з'явився, надав суду відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив посилаючись на те, відповідач, відповідно до положень п. 1 розділу XI укладеного між сторонами договору, а також ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України, ч. 2 ст. 640 Цивільного кодексу України свої зобов'язання перед позивачем виконав у повному обсязі, в межах перерахованих йому бюджетних асигнувань на послуги охорони, встановлених кошторисом на 2013 рік. Відповідач зазначив про те, що позивачем акти приймання-передачі наданих послуг по охороні об'єкту по закінченню календарних місяців, а саме: за вересень-грудень 2013 року, а також акти звірки взаємних розрахунків по закінченню терміну дії договору (31.12.2013) відповідачу не надавались, а отже відсутні докази, що б підтверджували надання позивачем послуг з охорони об'єкту за вказаний період, і у відповідача немає підстав для здійснення розрахунків за ці послуги без відповідних бюджетних асигнувань. За твердженнями відповідача, здійснення платежів за договором, укладеним між сторонами у 2013 році згідно наданих актів прийому-здачі робіт/послуг за 2013 рік у 2014 та 2015 роках, тобто здійснення видатків не затверджених кошторисами відповідача на 2014 та 2015 роки, призведе до порушення бюджетного законодавства з боку відповідача, а отже підстави для задоволення позовних вимог, на думку відповідача, відсутні.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.11.2013 між Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві (охорона, позивач) та Національним музеєм історії України у Другій світовій війні. Меморіальним комплексом (замовник, відповідач) було укладено договір на закупівлю послуг охорони об'єкту за державні кошти №236-Д/2013/Пч (далі - договір), згідно умов якого позивач зобов'язується у 2013 році надати замовнику послуги з охорони об'єктів Меморіального комплексу силами Печерського ВДСО УДСО при ГУМВС України в місті Києві (код за ДК 84.24.1 Послуги у сфері охорони - послуги міліції/поліції) (п.1 розділ І), ціна цього договору по загальному фонду становить 1566192,00 грн. (п.1 розділ ІІІ), оплата за охорону здійснюється замовником щомісячно у сумі, визначеній відповідно до визначених тарифів та кількості годин охорони, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок охорони до 15 числа поточного місяця (п.п.2 п. 7.2 розділ VІІ), акт приймання - передачі наданих послуг підписується сторонами в кінці кожного календарного місяця, а також по закінченню терміну дії договору за рахунок коштів загального фонду кошторису. Замовник зобов'язаний підписати акт або надати мотивовану відмову від його підписання протягом 3-х днів з моменту його отримання. У разі не підписання та не надання мотивованої відмови причин не підписання акту акт вважається таким, що підписаний сторонами без зауважень (п.5 розділ IV), цей договір набуває чинності з моменту підписання, але у відповідності до п. 2 ст. 640 Цивільного кодексу України та п. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України вважається укладеним починаючи з дати отримання замовником бюджетних асигнувань на послуги охорони, встановлених кошторисом на 2013 рік (п. 1 розділу XI), цей договір діє до 31.12.2013 (п.2 розділу XI), відповідно до положень ст. 631, 638 та 640 Цивільного кодексу України договір поширює свою дію на взаємовідносини сторін, що виникли з 08.04.2013 та діяли до моменту укладення цього договору (п.3 розділу XI).

Відповідно до додаткової угоди від 25.11.2013 сторони домовились доповнити п.1 розділу XI договору наступним: цей договір набуває чинності з моменту підписання, але у відповідності до п. 2 ст. 640 Цивільного кодексу України та п. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України вважається укладеним починаючи з дати отримання замовником частини бюджетних асигнувань на послуги охорони в сумі 465501,88 грн.

Відповідно до додаткової угоди від 10.12.2013 сторони домовились доповнити п.1 розділу XI договору наступним: цей договір набуває чинності з моменту підписання, але у відповідності до п. 2 ст. 640 Цивільного кодексу України та п. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України вважається укладеним починаючи з дати отримання замовником частини бюджетних асигнувань на послуги охорони в сумі 414642,00 грн.

Відповідно до додаткової угоди від 24.12.2013 сторони домовились доповнити п.1 розділу XI договору наступним: цей договір набуває чинності з моменту підписання, але у відповідності до п. 2 ст. 640 Цивільного кодексу України та п. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України вважається укладеним починаючи з дати отримання замовником частини бюджетних асигнувань на послуги охорони в сумі 100000,00 грн.

Між сторонами були підписані наступні акти по договору: №000000954 прийому - здачі виконаних робіт від 26.11.2013 на суму 465501,88 грн., №000001041 прийому - здачі виконаних робіт від 10.12.2013 на суму 414642,00 грн., №000001053 прийому - здачі виконаних робіт від 24.12.2013 на суму 100000,00 грн., а всього на загальну суму 980143,88 грн.

Відповідно до платіжних доручень №1179 від 27.11.2013 відповідачем було сплачено позивачу 465501,88 грн. за послуги охорони, № 1217 від 11.12.2013 - 414642,00 грн., № 1316 від 25.12.2013 - 100000,00 грн., а всього на суму 980143,88 грн.

Як стверджує позивач у позовній заяві, за період з квітня місяця 2013 року по грудень місяць 2013 року ним були надані відповідачу послуги на загальну суму 1566192,00 грн., з яких відповідачем було сплачено 980143,88 грн.

Акти прийому - здачі виконаних робіт/послуг за період з вересня місяця 2013 року по грудень місяць 2013 року на загальну суму 586048,12 грн., які були надіслані відповідачу позивачем разом з листом про оплату заборгованості за вих.№24/9-3059/Ан від 21.08.2014, відповідач не підписав.

Згідно листа за вих.№837 від 02.09.2014 відповідачем було відмовлено позивачу в підписанні вищевказаних актів та, відповідно, в їх оплаті, у зв'язку з тим, що позивачем акти приймання-передачі наданих послуг по охороні об'єкту по закінченню календарних місяців, а саме: за вересень-грудень 2013 року, а також акти звірки взаємних розрахунків по закінченню терміну дії договору (31.12.2013) відповідачу не надавались, а здійснення платежів за договором, укладеним між сторонами у 2013 році згідно наданих актів прийому-здачі робіт/послуг за 2013 рік у 2014 році, тобто здійснення видатків не затверджених кошторисами відповідача на 2014 рік призведе до порушення бюджетного законодавства з боку відповідача.

В подальшому, позивач неодноразово звертався до відповідача із проханням про підписання актів прийому - здачі виконаних робіт/послуг за період з вересня місяця 2013 року по грудень місяць 2013 року на загальну суму 586048,12 грн. та з вимогою про оплату заборгованості, однак відповідач відмовляв позивачу з підстав, що наведені вище.

За правовою природою укладена між сторонами угода є договором про надання послуг.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст.903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Пунктом п.п.2 п. 7.2 розділ VІІ укладеного між сторонами договору передбачено, що оплата за охорону здійснюється замовником щомісячно у сумі, визначеній відповідно до визначених тарифів та кількості годин охорони, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок охорони до 15 числа поточного місяця. Відповідач акти прийому - здачі виконаних робіт/послуг за період з вересня місяця 2013 року по грудень місяць 2013 року на загальну суму 586048,12 грн. не підписав, однак претензій щодо якості та кількості наданих послуг не висловлював.

Надання позивачем послуг по охороні об'єктів Меморіального комплексу в період з вересня місяця 2013 по грудень місяць 2013 підтверджується табелем обліку робочого часу працівників Печерського ВДСО УДСО при ГУМВС України в м.Києві за серпень-грудень місяці 2013 року та книгою нарядів розстановки сил та засобів роти з охорони кредитно-фінансових установ та об'єктів Печерського ВДСО УДСО при ГУМВС України в місті Києві протягом вересня - грудня 2013 року. До того ж, забезпечення позивачем збереження існуючих обсягів охорони в рамках укладеного договору пов'язано і з прямою забороною зняття охорони з музеїв, де зберігаються історичні та культурні цінності загальнодержавного значення, п. 1 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо розвитку музеїв України» від 22.03.2000 №489/2000.

Отже, з наданих суду доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, зауважень щодо кількості та якості наданих послуг від відповідача не надходило, тоді як відповідач оплату за надані позивачем послуги здійснив не повністю.

Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зокрема зазначає про те, що у відповідача немає підстав для здійснення розрахунків за послуги охорони за спірний період без відповідних бюджетних асигнувань.

З приводу наведеного суд відзначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 7 ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації. Зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються. Порядок здійснення реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики.

В той же час, суд відзначає, що відповідач є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, штампи, а згідно з 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

При цьому, суд відзначає, що на підставі укладеного договору між сторонами виникли господарські відносини, що регулюються нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Так, ст. 1 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Між тим, ані приписи Господарського кодексу України, ані норми Цивільного кодексу України не допускають привілейованого становища суб'єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, щодо відповідальності за порушення зобов'язань.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, відсутність бюджетних асигнувань, не може розглядатись як встановлення терміну виконання обов'язку замовника з оплати виконаних робіт, з огляду на те, що поняття "термін" передбачає вказівку на подію, яка має неминуче настати, тоді як умова про надходження бюджетних асигнувань такої вказівки не містить.

Крім цього, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України прямо передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Аналогічна правова позиція стосовно того, що відсутність бюджетного фінансування не виправдовує бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання викладена в постанові Верховного Суду України №11/446 від 15.05.2012.

При цьому, на те, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності вказав Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (від 18.10.2005) та у справі "Бакалов проти України" (від 30.11.2004).

При цьому, за приписами ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Таким чином, вищенаведеним у повній мірі спростовуються доводи відповідача.

Враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, відповідач не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобов'язань, позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 586048,12 грн. за надані послуги охорони за період з вересня місяця 2013 року по грудень місяць 2013року.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Національного музею історії України у Другій світовій війні. Меморіального комплексу (01015, м.Київ, вул. Лаврська, будинок 24, ідентифікаційний код 02224241) на користь Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві (04050, м.Київ, вул. Студентська, будинок 9, ідентифікаційний код 08596920) заборгованість у розмірі 586048 (п'ятсот вісімдесят шість сорок вісім) грн. 12 коп. та судовий збір у розмірі 8790 (вісім тисяч сімсот дев'яносто) грн. 72 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 25.02.2016

Суддя Ю.М. Смирнова