РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2016Справа №910/327/16

За позовом Приватного підприємства "Топаз-Транс"

до Приватного підприємства "Голд Груп Компані"

про стягнення 39050,00 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Кравчук І.А. (довіреність б/н від 10.03.2016)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Топаз-Транс" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Голд Груп Компані" (відповідач) про стягнення 52 066,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань в частині оплати за надані позивачем послуги по перевезенню вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні на підставі замовлення №05/01/15 від 05.01.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2016 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/327/16, розгляд справи призначено на 28.01.2016.

28.01.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи та пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2016 розгляд справи, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, відкладено на 16.02.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 16.02.2016 надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, просив суд прийняти її до розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Згідно із заяви про зменшення позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача 39050,00 грн. заборгованості.

Заява позивача про зменшення позовних вимог відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, у зв'язку з чим, подальший розгляд справи № 910/327/16 буде здійснюватись щодо позовних вимог викладених у даній заяві та відповідно має місце нова ціна позову.

Представник позивача надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити в редакції заяви про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання 16.02.2016 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав.

У відповідності до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи, які надіслані на юридичну адресу відповідача. Ухвала суду від 13.01.2016 була одержана адресатом, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №063.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

Водночас, судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 16.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до замовлення №05/01/15 від 05.01.2015 Приватне підприємство "Топаз-Транс" (позивач, перевізник) зобов'язався надати Приватному підприємству "Голд Груп Компані" (відповідачу, експедитор) послуги по перевезенню вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні по маршруту м. Вінниця (Україна) - м. Іссик (Казахстан), а відповідач зобов'язався здійснити оплату наданих послуг.

Замовленням №05/01/15 від 05.01.2015 визначено, що навантаження здійснюється за адресою: АГРАНА, Україна, м. Вінниця, вул. Тарногродського, 32; розвантаження - Казахстан.

У відповідності до замовлення №05/01/15 від 05.01.2015, вартість перевезення складає 6500,00 дол. США. Оплата здійснюється у наступному порядку: 40% попередня оплата, 60% - після отримання скан-копій документів протягом 14 днів.

Замовленням №05/01/15 від 05.01.2015 передбачено, що оплата може бути здійснена із затримкою 310 календарних днів.

На виконання умов замовлення позивачем надано відповідачу послугу із перевезення вантажу у міжнародному сполученні по маршруту м. Вінниця (Україна) - м. Іссик (Казахстан), транспортними засобами визначеними у замовленні, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) № 0001610.

Позивачем виставлено відповідачу рахунок-фактуру № 9 від 14.01.2015, згідно із яким, вартість наданих послуг у гривневому еквіваленті складає 117000,00 грн.

19.02.2015 позивач направив на адресу відповідача оригінал замовлення № 05/01/15 від 05.01.2015, рахунок-фактуру № 9 від 14.01.2015, акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 9 від 28.01.2015 та оригінал товарно-транспортної накладної (СМR) № 0001610, які були отримані відповідачем 24.02.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштових відправлень № 937.

Відповідач здійснив оплату наданих позивачем послуг частково в сумі 77 950,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками з рахунку позивача.

В гарантійному листі від 02.04.2015 відповідач зазначив, що оплата наданих позивачем послуг буде здійснена у період з 02.04.2015 по 22.04.2015.

14.05.2015 позивач повторно направив на адресу відповідача оригінали замовлення, рахунку-фактури, акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг), товарно-транспортної накладної (СМR) та претензію №17 про сплату заборгованості.

Враховуючи те, що відповідачем у повному обсязі та своєчасно не здійснено оплату, наданих позивачем за замовленням №05/01/15 від 05.01.2015, послуг, ПП "Топаз-Транс" заявлено до стягнення з ПП "Голд Груп Компані" заборгованості у розмірі 39050,00 грн. (у редакції заяви про зменшення позовних вимог).

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Як встановлено між позивачем як перевізником та відповідачем як експедитором було укладено замовлення №05/01/15 від 05.01.2015 на транспортні послуги по перевезенню вантажу у міжнародному сполученні.

Частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України визначено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956, до якої Україна приєдналась відповідно Закону України № 57-V від 01.08.2006 "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів", передбачено, що ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Статтею 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів передбачено, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

З міжнародної товарно-транспортної накладної (СМR) № 0001610 вбачається, що позивачем як перевізником здійснено перевезення вантажу за маршрутом, погодженим сторонами у замовленні №05/01/15 від 05.01.2015.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Факт надання міжнародних транспортних послуг по маршруту м. Вінниця (Україна) - м. Іссик (Казахстан), визначеного сторонами у замовленні № 05/01/15 від 05.01.2015, на суму 117000,0 грн. та отримання таких послуг відповідачем підтверджується наявною в матеріалах справи міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) №0001610.

Позивачем виставлено відповідачу рахунок-фактуру № 9 від 14.01.2015 на оплату наданих міжнародних транспортних послуг по маршруту м. Вінниця (Україна) - м. Іссик (Казахстан) на суму 117000,00 грн.

Замовлення № 05/01/15 від 05.01.2015, рахунок-фактура № 9 від 14.01.2015, акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 9 від 28.01.2015, міжнародна товарно-транспортна накладна (СМR) № 0001610, направлені позивачем на адресу відповідача 19.02.2015 та повторно направлені 14.05.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштових відправлень № 937 та описом вкладення у цінний лист від 14.05.2015.

Згідно із замовленням №05/01/15 від 05.01.2015, оплата здійснюється у наступному порядку: 40% попередня оплата, 60% - після отримання скан-копій документів протягом 14 днів; оплата може бути здійснена із затримкою 310 календарних днів.

Нормами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на вищевстановлені обставини, суд вважає, що позивачем належним чином підтверджено факт надання послуг з перевезення вантажу на підставі замовлення №05/01/15 від 05.01.2015, а також, отримання документів відповідачем, у зв'язку із чим, строк оплати, відповідно до замовлення № 05/01/15 від 05.01.2015, настав.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом, відповідач за надані позивачем на підставі замовлення №05/01/15 від 05.01.2015 транспортні послуги по маршруту м. Вінниця (Україна) - м. Іссик (Казахстан) в повному обсязі не розрахувався та здійснив оплату зазначених послуг частково на суму 77950,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками з рахунку позивача.

Таким чином, розмір заборгованості за замовленням № 05/01/15 від 05.01.2015 складає 39050,00 грн. (117000,00 - 77950,00). Відповідачем доказів оплати заборгованості у розмірі 39050,00 грн. на час вирішення спору не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи те, що відповідачем порушено зобов'язання в частині оплати послуг, наданих позивачем на виконання замовлення № 05/01/15 від 05.01.2015, заборгованість у розмірі 39050,00 грн. підтверджується матеріалами справи та відповідачем належними доказами не спростована, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення 39050,00 грн. заборгованості.

З огляду на вищенаведене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позовні вимоги Приватного підприємства "Топаз-Транс" до Приватного підприємства "Голд Груп Компані" про стягнення 39050,00 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Голд Груп Компані" (04208, м. Київ, проспект Георгія Гонгадзе, будинок 5-А, офіс 7, ) на користь Приватного підприємства "Топаз-Транс" (21100, м. Вінниця, вул. Примакова, будинок 72-А, ) заборгованість у розмірі 39050,00 грн., судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 22.02.2016.

Суддя С.О. Турчин