ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.02.2016 р. Справа№ 4/1155-40/122

Суддя Сухович Ю.О. розглянувши матеріали

скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ОСОБА_1 ЛТД», м.Київ

про 1. Визнання неправомірною бездіяльності заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2.

2. Визнання неправомірною дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.10.2015р.

3. Скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.10.2015р. головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 при примусовому виконанні виконавчого провадження №3197107.

4. Зобов"язання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 або іншого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про відновлення виконавчого провадження №3197107

у справі № 4/1155-40/122

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 ЛТД, м.Київ;

до відповідача-1: Відкритого акціонерного товариства Нафтопереробний комплекс Галичина, м. Дрогобич;

до відповідача-2: Дочірнього виробничо-комерційного підприємства Торговий дім Галичина, м. Дрогобич;

про: примусове виконання зобовязань по договору.

та зустрічним позовом: Відкритого акціонерного товариства Нафтопереробний комплекс Галичина, м. Дрогобич;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 ЛТД, м.Київ;

про: стягнення заборгованості на суму 164 595,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла скарга б/н від 05.02.2016р.(вх.№736/16 від 12.02.2016р.) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ОСОБА_1 ЛТД» на дії та бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про: 1. Визнання неправомірною бездіяльності заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2. 2. Визнання неправомірною дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.10.2015р. 3. Скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.10.2015р. головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 при примусовому виконанні виконавчого провадження №3197107. 4. Зобов"язання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 або іншого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про відновлення виконавчого провадження №3197107 у справі №4/1155-40/122 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 ЛТД», м. Київ до Відкритого акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс «Галичина», м.Дрогобич та Дочірнього виробничо-комерційного підприємства «Торговий дім «Галичина», м.Дрогобич про примусове виконання зобовязань по договору та зустрічним позовом Відкритого акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс «Галичина», м.Дрогобич до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 ЛТД», м.Київ про стягнення заборгованості на суму 164595,53 грн.

Вирішуючи питання про прийняття скарги б/н від 05.02.2016р.(вх. №736/16 від 12.02.2016р.) до розгляду, судом встановлено наявність підстав для залишення її без розгляду.

При прийнятті ухвали суд виходив з наступного.

Згідно з ч.1 ст.1212 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Встановлений у частині першій статті 121 2 ГПКУ десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску.

У поданій скарзі на дії ДВС б/н від 05.02.2016р.(вх. №736/16 від 12.02.2016р.) ТзОВ «Фірма «ОСОБА_1 ЛТД» оскаржує дії та бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та постанову про закінчення виконавчого провадження №3197107 від 16.10.2015р., відкриту на примусове виконання наказа-дубліката господарського суду Львівської області №4/1155-40/122 від 09.07.2002р.

Як зазначається у скарзі, стягувач дізнався про винесення оскаржуваної постанови 03.11.2015р. шляхом ознайомлення помічника адвоката ОСОБА_1 (який згідно укладеного 28.10.2015р. договору про надання правової допомоги є представником стягувача) з матеріалами виконавчого провадження №3197107.

Крім того, 13.11.2015р. ОСОБА_1 звернувся з адвокатським запитом до господарського суду Львівської області про причини ненадіслання судом наказу до органу ДВС у встановлений законом строк та рядом інших запитань.

Тобто, як вбачається з наведеного вище, вже з 03.11.2015р. ТзОВ «Фірма «ОСОБА_1 ЛТД» було відомо про прийняття оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження № 3197107 від 16.10.2015р., а відтак скарга (вх. №736/16 від 12.02.2016р) на дії органу ДВС та постанову закінчення виконавчого провадження №3197107 від 16.10.2015р., подана ТзОВ «Фірма «ОСОБА_1 ЛТД» 06.02.2016р. (що вбачається із дати на штемпелі поштового відділення зв"язку, проставленої на поштовому конверті, у якому була надіслана скарга до суду) з пропуском десятиденного строку, встановленого ст.121-2 ГПК України.

Як роз"яснено Вищим господарським судом України у п.9.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України 17.10.2012р. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121-2 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання.

Клопотання про поновлення строку для подання скарги, а також доказів поважності причин його пропуску скаржником не подано.

Посилання представника на те, що строків оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.10.2015р. ТзОВ "Фірма "ОСОБА_1 ЛТД" не пропустив, у зв"язку з тим, що не отримав, у встановлений законом строк, відповіді на скаргу від 11.11.2015р. та заяву від 11.01.2016р. скерованих начальнику відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є безпідставним, оскільки визначений ст.121-2 ГПК України строк для подання скарги на дії чи бездіяльність органу ДВС обраховується з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли особі стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Вказана стаття не пов"язує обрахування десятиденного строку на подання скарги на дії та постанови ДВС із зверненням зі скаргами до начальника органу ДВС.

Відтак, враховуючи що, скаржником пропущено десятиденний строк для подання скарги, клопотання про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску не подано, наявні підстави для залишення скарги без розгляду.

Відповідно до ст. 53 ГПК України, господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк або відмовити у відновленні строку. Разом з тим, виходячи із змісту вказаної статті, поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Суд розяснює, що залишення скарги без розгляду, не перешкоджає повторному її поданню із заявою про поновлення строку. Однак, причини пропуску строку мають бути поважними та доведені належними і допустимими доказами. Саме лише подання клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення із скаргою на дії чи бездіяльність органу ДВС, оскарження її постанов, без зазначення поважності причин пропуску такого строку та без долучення належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які перешкоджали скаржнику вчасно звернутись із скаргою, не є підставою для поновлення цього строку.

Окрім того, як роз"яснено Вищим господарським судом України у п.9.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 із змінами та доповненнями Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

При вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII-1 ГПК тощо.

В силу ч.1 ст.56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Пунктом 2 ч.1 ст.57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

З вищенаведеного випливає, що особа, яка подає скаргу повинна подати докази надіслання другій стороні копії цієї скарги і доказів на її обґрунтування. Крім того, копія скарги повинна надсилатися до органу Державної виконавчої служби дії якої оскаржуються. Сторони та орган ДВС мають бути повідомлені про подання скарги до суду.

Відповідно, якщо копію скарги надіслано поштою, то документом, який підтверджує надсилання, є квитанція поштового відправлення або фіскальний чек поштового відділення з описом вкладення у цінний лист.

Так, дослідивши матеріали поданої скарги, судом встановлено, що як докази скерування скарги б/н від 05.02.2016р.(вх. №736/16 від 12.02.2016р.) боржнику та органу ДВС ТзОВ «Фірма «ОСОБА_1 ЛТД» до скарги долучило копії описів вкладеного в цінний лист, що не є належним доказом скерування скарги згідно вимог Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу скаржника, що як опис вкладення у цінний лист, так і поштові квитанції чи фіскальні чеки подаються до господарського суду тільки в оригіналі. Ксерокопії чи фотокопії опису про вкладення у лист та поштових квитанцій чи фіскальних чеків не можуть бути належним доказом надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 53, 86, 121-2 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «фірма «ОСОБА_1 ЛТД» б/н від 05.02.2016р.(вх. №736/16 від 12.02.2016р.) про 1. Визнання неправомірною бездіяльності заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2. 2. Визнання неправомірною дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.10.2015р. 3. Скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.10.2015р. головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 при примусовому виконанні виконавчого провадження №3197107. 4. Зобов"язання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 або іншого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про відновлення виконавчого провадження №3197107, залишити без розгляду.

Суддя Сухович Ю.О.