РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016Справа №910/30382/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «АДПРО»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Центр «Брест-Литовський»
пророзірвання договору
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Федчук І.Є., Яковенко В.М.
від відповідача:Клименко В.Є.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АДПРО» (надалі - ТОВ «АДПРО») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Центр «Брест-Литовський» (надалі - ТОВ «Бізнес-Центр «Брест-Литовський») про стягнення 93 799,32 грн. та розірвання договору.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для розірвання договору оренди №136-01/2013 (нежитлового офісного приміщення) від 01.01.2013 р. починаючи з 01.01.2015 р., а також стягнення з відповідача як орендодавця за вказаним договором суми гарантійного платежу у розмір 93 799,32 грн. у зв'язку з припиненням орендних правовідносин.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.12.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 21.12.2015 р.

21.12.2015 р. представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на недотримання позивачем процедури повідомлення його про розірвання договору, а також вказував, що дострокове розірвання договору оренди з ініціативи орендаря виключає можливість повернення суми гарантійного платежу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.12.2015 р. розгляд справи відкладено на 25.01.2016 р. у зв'язку із неявкою представника позивача.

Судове засідання 25.01.2016 р. не відбулося та було перенесено на 08.02.2016 р.

Представником позивача в судовому засіданні 08.02.2016 р. подано заяву про зміну предмету позову, в якій позивач просив суд розірвати спірний договір починаючи з 01.07.2015 р., а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 218,00 грн. Вказана заява прийнята судом для подальшого розгляду.

В судовому засіданні 08.02.2016 р. судом оголошувалась перерва на 17.02.2016 р.

Представники позивача в судове засідання з'явилися, надали пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача в судовому засіданні надав додаткові документи тп пояснення по справі, проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2013 р. між ТОВ «АДПРО» (орендар) та ТОВ «Бізнес-Центр «Брест-Литовський» (орендодавець) був укладений договір оренди (нежитлового офісного приміщення) №136-01/2013 (надалі - «Договір»), за змістом п. 2.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування (оренду) об'єкт оренди загальною площею 391,81 кв.м, що знаходяться на 4 поверсі будівлі (адміністративна будівля літ. Г, розташована в м. Києві по вл Старокиївська, за №10).

Відповідно до п. 2.2 Договору об'єкт оренди згідно плану (додаток №1, що є невід'ємною частиною цього договору після підписання його сторонами) складається з:

- частини площ будівлі, що знаходяться на 4 поверсі, загальною площею 154,44 кв.м. При цьому, загальна площа приміщення, зазначеного в даному пункті, враховує коефіцієнт загальних площ, що складає 1,17 та множиться на фактичну площ орендованих приміщень, зазначеного в плані, а саме 132,0 кв.м*1,17 = 154,44 кв.м;

- частини площ будівлі, що знаходяться на 4 поверсі, загальною площею 149,62 кв.м. При цьому, загальна площа приміщення, зазначеного в даному пункті, враховує коефіцієнт загальних площ, що складає 1,15 та множиться на фактичну площ орендованих приміщень, зазначеного в плані, а саме 130,1 кв.м*1,15 = 149,62 кв.м;

- частини площ будівлі, що знаходяться на 4 поверсі, загальною площею 87,75 кв.м. При цьому, загальна площа приміщення, зазначеного в даному пункті, враховує коефіцієнт загальних площ, що складає 1,15 та множиться на фактичну площ орендованих приміщень, зазначеного в плані, а саме 76,3 кв.м*1,15 = 87,75 кв.м.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що прийом-передача об'єкту оренди оформляється актом прийому-передачі об'єкту оренди (додаток №3), в якому зазначається його технічний стан, встановлене в ньому обладнання, можливість нормального функціонування систем, комунікацій, відповідність об'єкту оренди плану, зазначеному в додатку №1 до цього договору, та інші відомості. Акт підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється їхніми печатками та є невід'ємною частиною договору.

За змістом п. 10.1 Договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 1 року, а саме до 31.12.2013 р.

На виконання умов Договору орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне платне користування нежиле приміщення загальною площею 391,81 кв.м, що підтверджується актом прийому-передачі об'єкту оренди від 01.01.2013 р.

Додатковою угодою від 25.12.2014 р. до Договору сторони домовилися продовжити строк дії Договору до 31.12.2015 р. включно.

Спір у справі виник у зв'язку із існуванням, на думку позивача, підстав для розірвання договору.

Договір є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи підтверджується факт передачі приміщення в оренду та користування ним відповідачем.

Додатковою угодою від 25.12.2014 р. до Договору сторони домовилися продовжити строк дії Договору до 31.12.2015 р. включно.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Пунктом 10.3 Договору передбачено, що договір може бути достроково розірваний на вимогу орендаря: якщо об'єкт оренди в силу обставин, за які орендар не відповідає, виявиться у стані, непридатному для використання за призначенням; в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України та цим договором.

За змістом п. 10.4 Договору він може бути достроково припинений з ініціативи орендаря за умови сплати орендарем всіх рахунків, виставлених орендодавцем згідно з умовами передбаченими цим договором, та всіх платежів відповідно до умов цього договору. Орендар повідомляє про це іншу сторону за 2 місяці до дати запланованого припинення строку дії договору, якщо інше не передбачено цим договором. При цьому, гарантійний платіж, сплачений орендарем відповідно до п. 4.4 даного договору орендарю не повертається.

24.04.2015 р. позивачем на адресу відповідача у справі було направлено повідомлення про розірвання договору у відповідності до п. 10.4 Договору з 01.07.2015 р. за ініціативою орендаря.

Твердження відповідача, про те, що наданий позивачем опис вкладення у цінний лист від 24.04.2015 р. не підтверджує факт отримання ним поштового відправлення (повідомлення про розірвання Договору) не приймається до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В якості доказу своєчасного повідомлення про розірвання Договору з 01.07.2015 р. позивачем надано суду копію опису вкладення у цінний лист від 240.4.2015 р. та копію поштової квитанції №6797 від 24.04.2015 р., які визнають належними доказами повідомлення відповідача про розірвання Договору.

Суд відзначає, що положення пункту 10.4 Договору визначаються обов'язок позивача як орендаря повідомити відповідача про дострокове розірвання Договору за 2 місяці до дати запланованого припинення строку його дії, проте не містять конкретної форми здійснення такого повідомлення.

Згідно з п.п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Факт надання послуг поштового зв'язку підтверджує розрахунковий документ, встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) (п.2 Правил).

Таким чином суд приходить до висновку, що оскільки положеннями Договору не передбачався конкретна форма здійснення та/або направлення повідомлення про дострокове припинення дії Договору, позивачем належним чином підтверджено факт направлення повідомлення відповідача про розірвання Договору та у встановлений п. 10.4 строк цінним листом з описом вкладення від 24.04.2015 р.

З огляду на викладене, з урахуванням приписів ст. 651 Цивільного кодексу України та п. 10.4 Договору, Договір вважається розірваним з ініціативи орендаря з 01.07.2015 р.

В той же час, із позовною заявою від 30.11.2015 р. про розірвання Договору позивач звернувся до суду 30.11.2015 р., що підтверджується штампом канцелярії суду.

Згідно з п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 р. господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 11 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

З огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог про розірвання Договору необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АДПРО» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.02.2016 р.

Суддя В.П. Босий