ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016р. Справа№ 914/2555/15

Господарський суд Львівської області у складі

Колегії суддів: Фартушок Т.Б. головуючий, ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі Полюхович Х.М.

за позовом : Квартирно-експуатаційного відділу м.Львова, м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Правіс Інвест, м.Львів

за участю: Військової прокуратури Львівського гарнізону, м.Львів

про стягнення заборгованості по орендній платі

ціна позову: 117600,08 грн.

Представники:

прокурор: Гальчинський С.О.- прокурор (наказ від 14.07.2015р. №512к);

позивача: ОСОБА_3- представник (довіреність № 88 від 06.01.2016р.), ОСОБА_4- представник (довіреність № 609 від 04.02.2016р.);

відповідача: не зявився

Суть спору:

Квартирно-експуатаційний відділ м.Львова звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Правіс Інвест про стягнення заборгованості по орендній платі; ціна позову 117600,08 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.07.2015р. (суддя Бортник О.Ю.) позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 14.09.2015р.

Розгляд справи відкладався з причин та підстав, зазначених в ухвалі суду по даній справі (суддя Бортник О.Ю.) від 14.09.2015р.

Враховуючи тимчасову непрацездатність судді Бортник О.Ю, 21.09.2015р. за розпорядженням заступника керівника апарату господарського суду Львівської області протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями у справі №914/2555/15, в результаті якого визначено суддю Фартушок Т.Б.

Ухвалою Господарського суду Львівської області по даній справі від 22.09.2015р. прийнято справу до провадження та розгляд справи відкладено на 13.10.2015р. Розгляд справи відкладався з причин та підстав, зазначених в ухвалах суду по даній справі від 13.10.2015р. та від 27.10.2015р.

Ухвалою від 27.10.2015р. продовжено строк вирішення спору на 15 днів.

Ухвалою Господарського суду Львівської області по даній справі від 07.12.2015р. призначено судову експертизу та провадження у справі зупинено.

Провадження у справі поновлено з причин та підстав, зазначених в ухвалі суду по даній справі від 22.12.2015р., в тому числі у звязку з повідомленням експерта від 17.12.2015р. вих.№4791 про неможливість дачі висновку судово-економічної експертизи по господарській справі №914/2555/15.

Крім того, ухвалою суду по даній справі від 22.12.2015р. призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 25.12.2015р., визначено наступний склад колегії: ОСОБА_5 - головуючий судя; судді Ділай У.І. та Манюк П.Т.

Розгляд справи відкладався з причин та підстав, зазначених в ухвалах суду по даній справі від 20.01.2016р. та від 10.02.2016р.

Впродовж розгляду справи представникам Учасників процесу по явці оголошено права і обовязки, визначені ст.ст.20, 22, 28, 29, 38, 59 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, в ухвалах Господарського суду Львівської області по даній справі, які скеровані чи оголошені Учасникам (підтвердженням чого є дані реєстрів вихідної кореспонденції Господарського суду Львівської області та письмові повідомлення про оголошення ухвал) зазначено, що права та обовязки учасників визначені ст.ст. 20, 22, 28, 29, 38, 59 Господарського процесуального кодексу України.

Заяв про відвід суддів чи судді не надходило.

Прокурор в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав повністю.

Впродовж розгляду справи Прокурором подано суду наступні документи: повідомлення про вступ прокурора у справу від 21.09.2015р. вх.№42251/15.

Представники Позивача в судове засідання зявились, позовні вимоги підтримали повністю.

Впродовж розгляду справи представниками Позивача подано суду наступні документи: клопотання про відкладення розгляду справи від 14.09.2015р. вх.№38741/15; заяву від 27.10.2015р. вх.№46159/15 про часткове погашення боргу Відповідачем та долучення до матеріалів справи копій документів; клопотання про продовження строку розгляду спору від 27.10.2015р. вх.№4977/15; заяву про уточнення позовної заяви від 07.12.2015р. вх.№53108/15, в тому числі щодо періоду нарахування основного боргу та пені; клопотання від 19.01.2016р. вх.№2008/16 про колегіальний розгляд справи; пояснення від 19.01.2016р. вх.№2009/16; клопотання від 20.01.2016р. вх.№2061/16 про долучення до матеріалів справи копій документів; уточнений розрахунок заборгованості від 16.02.2016р. вх.№63121/16.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Впродовж розгляду справи Відповідач позов визнав повністю.

Впродовж розгляду справи Відповідачем подано суду наступні документи: відзив на позовну заяву від 26.08.2015р. вх.№35772/15; заяву про доручення до матеріалів справи документів згідно опису від 07.12.2015р. вх.№53207/15; повідомлення про визнання позову повністю від 01.02.2016р. вх.№3723/16.

Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу, в ухвалі Господарського суду Львівської області про порушення провадження у справі (на необхідність виконання вимог якої зазначалось в ухвалі про відкладення розгляду справи), окрім подання відзиву на позовну заяву, сторін зобовязувалось надати всі докази в обґрунтування правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

ОСОБА_6 до ч.ч.1,3 ст.38 (витребування доказів) Господарського процесуального кодексу України (якою, в тому числі, передбачені права сторін, про що зазначалось в кожній з ухвал господарського суду по даній справі), сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Зі змісту наведеної статті вбачається, що протягом розгляду справи суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, і вправі витребовувати такі виключно за клопотання сторони або прокурора.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обґрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

ОСОБА_6 до вимог ст.4-7 ГПК України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

В судовому засіданні суд оглянув оригінали документів, долучених до матеріалів справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_6 до ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

ОСОБА_6 до ст.43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

При цьому суд зазначає, що в силу вимог ст.69 ГПК України в суда відсутні правові підстави для подальшого відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників Учасників процесу, суд встановив наступне.

Щодо стягнення 98202,52грн. основного боргу.

19.06.2014р. між Позивачем (Орендодавець) та Відповідачем (Орендар) укладено договір оренди №53/2014/КЕВ (далі Договір), відповідно до п.1.1 якого, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно нежитлові приміщення №№1,3,4 площею 820,7кв.м в будівлі №104 військового містечка №1 (далі ОСОБА_7), що знаходяться на балансі Позивача за адресою: м.Львів, вул.Княгині Ольги, 1-5.

ОСОБА_6 до п.3.1 Договору, орендна плата встановлена без ПДВ за базовий місяць (лютий 2014р.) на рівні 15000грн. за результатами конкурсу (домовленості) з урахуванням моніторингу орендної плати на аналогічних обєктах оренди, але не нижче орендної плати, визначеної на підставі Методики розрахунку орендної плати на державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995р. №786 (зі змінами), яка становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (лютий 2014р.) 14099,09грн.; розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, визначеному законодавством (п.3.2 Договору). Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.3.3 Договору).

Згідно п.3.6 Договору, орендна плата у розмірі 100% перераховується Орендарем до спеціального фонду Державного бюджету України на спеціальний рахунок Орендодавця у територіальному органі державного казначейства не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

ОСОБА_6 до п.5 Договору, в тому числі п.5.15, Орендар зобовязаний щомісячно компенсувати Орендодавцю кошти у розмірі частини податку на землю пропорційно площі землі, яку займає здане в оернду нерухоме ОСОБА_7, а також прилегла до будівлі чи споруди земельна ділянка площею-___Га, на яку Орендарю відповідно до чинного законодавства надається право користування для досягнення мети оренди.

Згідно п.10.1 Договору, цей Договір укладено терміном до 3-х років, що діє з 19.06.2014р. по 17.06.2017р. включно.

Договір підписано та скріплено відбитками печаток Сторін.

ОСОБА_7 згідно Договору передано Позивачем Відповідачу на підставі акту приймання-передачі від 19.06.2014р. ОСОБА_8 підписано повноважними представниками та завірено відтисками печаток юридичних осіб Балансоутримувача та Відповідача.

ОСОБА_6 до позовної заяви, Позивач просить стягнути з Відповідача 98202,52грн. Згідно уточнення до позовної заяви від 07.12.2015р. вх.№53108/15, періодом, за який виникла заборгованість з орендної плати, є березень-червень 2015р.

Позивачем продовж розгляду справи подавались розрахунки основного боргу, останній уточнений з яких подано 16.02.2016р. за вх.№6312/16.

ОСОБА_6 за Договором та часткові оплати підтверджуються наявними в матеріалах справи рахунками на оплату, платіжними документами про здійснення часткових оплат та виписками з рахунку Позивача, дані яких відповідають даним представленого Позивачем 16.02.2016р. за вх.№6312/16 уточненому розрахунку.

Судом встановлено, що за період з березня 2015р. по червень 2015р. борг по сплаті орендної плати Відповідача перед Позивачем складав (станом на 16.07.2015р.) 30321,98грн.

Помилковість розрахунків Позивача пояснюється тим, що Позивачем при розрахунку основного боргу по орендній платі додавались нарахування компенсації земельного податку, сплата яких передбачена п.5.15 Договору. Проте, згідно наявних у матеріалах справи платіжних документів Відповідача про здійснення часткових платежів за Договором та виписок з рахунку Позивача, Відповідачем здійснено часткові платежі з призначенням платежу орендна плата. При цьому суд бере до уваги, що предметом спору є стягнення заборгованості саме по орендній платі.

Згідно доводів Позивача та представлених ним виписок з рахунку, Відповідачем впродовж розгляду справи здійснено оплату 40000грн. орендної плати.

З врахуванням вищенаведеного суд зазначає, що борг зі сплати орендної плати за період березень-червень 2015р. відсутній.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_6 до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

ОСОБА_6 до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до вимог ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

ОСОБА_6 до п.1 ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.2, ч.3 ст.18, ч.ч.1, 3 ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності; орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі; орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності; строки внесення орендної плати визначаються договором.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», об'єктами оренди є нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.

ОСОБА_6 до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч.1 ст.762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

ОСОБА_6 до ч.1 ст.286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п.11 ч.1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищенаведене, заслухавши пояснення представників Учасників, перевіривши правильність проведених розрахунків, беручи до уваги положення Договору, наявні в матеріалах справи докази щодо здійснення нарахувань та сплати орендної плати, з приводу позовних вимог про стягнення 98202,52грн. боргу зі сплати орендної плати суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача 30321,98грн. основного боргу підлягає припиненню з підстав відсутності предмета спору; в частині ж стягнення 67880,54грн. (98202,52-30321,98) боргу зі сплати орендної плати слід відмовити.

Щодо заяви Відповідача про визнання позову в частині стягнення 58202,52грн. основного боргу суд зазначає, що зазначені Відповідачем доводи не відповідають матеріалам справи. Крім тього, згідно ч.ч.5, 6 ст.22 ГПК України, відповідач має право визнати позов повністю або частково; господарський суд не приймає визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси. Відтак, визнання Позову Відповідачем в цій частині не може бути прийнято судом.

Щодо стягнення 19394,56грн. пені.

Позивач просить у позовній заяві стягнути з Відповідача 19394,56грн. пені.

Згідно представленого уточненого розрахунку пені (від 07.12.2015р. вх.№53108/15), Позивач зазначає, що розмір пені складає 17327,24грн.

ОСОБА_6 до уточнення до позовної заяви від 07.12.2015р. вх.№53108/15 та наданого уточненого розрахунку, пеню Позивач розраховує за період з 25.01.2015р. по 20.07.2015р.

При цьому суд зазначає, що у заяві від 07.12.2015р. вх.№53108/15 Позивач не просить суд зменшити розмір позовних вимог, в тому числі щодо стягнення пені, а лише уточнює періоди розрахунків, відтак, така заява не може розцінюватись судом як заява про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідач у заяві про визнання позову від 01.02.2016р. вх.№3723/16 визнає позов в частині стягнення 17327,24грн. пені. Проте, згідно ч.6 ст.22 ГПК України, господарський суд не приймає визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси. Визнання позову Відповідачем в цій частині не в повній мірі може бути прийнято судом, оскільки такі дії суперечать законодавству з огляду на наступне.

Сплата пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за порушення зобовязань щодо сплати орендної плати передбачена п.3.7 Договору.

Згідно з ст.ст.549, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст.230 Господарського кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 6 ст.232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

ОСОБА_6 до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

ОСОБА_6 до ст.ст.1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши правильність розрахунку пені за заявлений до стягнення період з 25.01.2015р. по 20.07.2015р., встановивши заборгованість Відповідача зі сплати орендної плати згідно Договору за вказаний період, суд приходить до висновку, що розмір пені за порушення зобовязань зі сплати орендної плати за період за період з 25.01.2015р. по 20.07.2015р. складає 4348,20грн.

Враховуючи вищенаведене, в тому числі доводи рішення щодо стягнення основного боргу, перевіривши правильність розрахунку основного боргу та пені за період з 25.01.2015р. по 20.07.2015р., суд зазначає. що позовні вимоги щодо стягнення 19394,56грн. пені за період з 25.01.2015р. по 20.07.2015р. підлягають до задоволення в розмірі 4348,20грн.; в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача 15046,36грн. пені слід відмовити.

ОСОБА_6 до вимог ст.4-7 Господарського процесуального кодексу України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об'єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст.43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

17.02.2016 року у відповідності до вимог ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення, про що зазначено в протоколі судового засідання. Повний текст рішення виготовлений та підписаний 22.02.2016р.

На підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покласти на Відповідача з врахуванням розміру задоволених позовних вимог та з врахуванням того, що спір виник з вини Відповідача.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, ст.ст. 4, 4-3, 4-5, 4-7, 22, 33, 34, 38, 43, 49, 78, 80, 82-85, 87, 115-116 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.173, 174, 193, 230, 231, 232, 286, 291 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 509, 510, 525, 526, 530, 549, 599, 610, 611, 612, 625, 629, 759, 762 Цивільного кодексу України, ст.ст.2, 4, 18, 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Правіс Інвест (79058, м.Львів, пр.-кт Чорновола, 59, ідентифікаційний код 389967430) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова (79016, м.Львів, вул.Шевченка, 3а, ідентифікаційний код 07638027) 4348,20грн. пені та 1176грн. судового збору.

3. Провадження у справі в частині стягнення 30321,98грн. основного боргу по орендній платі припинити.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя-головуючий ОСОБА_5

Суддя Ділай У.І.

Суддя Манюк П.Т.