ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року Справа № 910/21206/15

Вищий господарський суд України у складі: суддя Львов Б.Ю. - головуючий, судді Палій В.В. і Прокопанич Г.К.,

розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус", м. Київ,

на рішення господарського суду міста Києва від 05.11.2015

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2015

зі справи № 910/21206/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" (далі - Банк)

до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення), м. Київ,

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Національний банк України (далі - НБУ), м. Київ,

про визнання незаконним рішення,

за участю представників:

позивача - Бондаренка Р.В.,

відповідача - Портянка О.В.,

третьої особи - Фадєєва А.В.,

ВСТАНОВИВ:

Банк звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про визнання незаконним та скасування рішення адміністративної колегії Відділення від 10.06.2015 № 78/02-р/к "Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення АМК).

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.11.2015 (суддя Бондарчук В.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2015 (колегія суддів у складі: Іоннікова І.А. - головуючий суддя, судді Зубець Л.П., Тищенко О.В.), у задоволенні позову відмовлено.

Прийняті зі справи судові рішення з посиланням, зокрема, на приписи статті 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" та статті 50 Закону України від 11.01.2001 № 2210-ІІІ "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон № 2210) мотивовано відсутністю передбачених законом підстав для визнання Рішення АМК недійсним.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Банк просить рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів зі справи скасувати внаслідок їх прийняття з порушенням норм матеріального права та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відділення подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило про безпідставність її доводів та просило рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів зі справи залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Інші відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши представників позивача, відповідача та третьої особи, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі встановлено, що:

- Відділення в зв'язку з розглядом справи за ознаками вчинення товариством з обмеженою відповідальністю "Дімеойл" (далі - ТОВ "Дімеойл") і товариством з обмеженою відповідальністю "Екслім" порушення законодавства про захист економічної конкуренції у сфері державних закупівель, звернулося до Банку з вимогою від 01.09.2014 № 26-02/3027 про надання інформації протягом 10-ти календарних днів (з дня отримання вимоги), яку позивачем отримано 05.09.2014, а саме:

копії підтверджуючих документів, які засвідчують відкриття поточних рахунків у національній та/або іноземних валютах ТОВ "Дімеойл" (пункт 1);

копії листів (заяв тощо), з якими звернулося ТОВ "Дімеойл" до Банку щодо відкриття поточних рахунків у національній та/або іноземних валютах (пункт 2);

у разі, якщо до Банку з метою відкриття поточних рахунків, зазначених у пункті 2 цієї вимоги, звернулася уповноважена особа ТОВ "Дімеойл", зазначити про це окремо та надати копії документів, якими підтверджуються права уповноваженої особи представляти інтереси зазначеного суб'єкта господарювання (пункт 3);

копії листів (заяв тощо), з якими ТОВ "Дімеойл" зверталось до Банку щодо надання довідки про відсутність заборгованості за кредитними операціями (кредитами) перед Банком від 06.03.2012 № 030-02/30 (пункт 4);

у разі, якщо до Банку з метою отримання довідок зверталася уповноважена особа ТОВ "Дімеойл", зазначити про це окремо та надати копії документів, якими підтверджуються права уповноваженої особи представляти інтереси зазначеного суб'єкта господарювання (пункт 5);

копії сторінок з книги реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції (інший документ), де було б зазначено про отримання Банком листа (заяви тощо) від ТОВ "Дімеойл" або уповноваженої особи та про отримання довідки зазначеним суб'єктом господарювання або уповноваженою особою (пункт 6);

копія довідки від 06.03.2012 № 285 (пункт 7);

- листом від 11.09.2014 № 1847 Банк повідомив відповідача, що інформація, яка запитується у вимозі містить банківську таємницю, а тому Банк не має правових підстав надати Відділенню запитувану інформацію;

- звернень чи клопотань від позивача щодо роз'яснення питань, поставлених у вимозі, до Відділення не надходило;

- розпорядженням адміністративної колегії Відділення від 10.02.2015 № 23/02-рп/к розпочато розгляд справи за ознаками вчинення Банком порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону № 2210, у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки;

- за результатами розгляду названої справи відповідачем складено подання про попередні висновки у справі від 22.05.2015 № 190-В, копію якого листом від 22.05.2015 № 26-02/1602 направлено Банку;

- 03.06.2015 листом № 1381 позивач надав Відділенню заперечення щодо змісту подання, в якому зазначив, що інформація, яку вимагав надати відповідач, є банківською таємницею і не належить до інформації стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу;

- Рішенням АМК:

дії Банку, які полягають у неподанні інформації на вимогу голови Відділення у встановлений головою територіального відділення строк, визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачено пунктом 13 статті 50 Закону № 2210 (пункт 1);

за вчинення зазначеного порушення на Банк накладено штраф у розмірі 50 000 грн. (пункт 2);

- з боку позивача відсутні докази надання Відділенню необхідної інформації.

Причиною виникнення даного судового спору є питання щодо наявності підстав для визнання Рішення АМК недійсним.

Відповідно до статті 3 Закону України від 26.11.1993 № 3659-XII "Про Антимонопольний комітет України" (далі - Закон № 3659) основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються названим Комітетом у межах його компетенції. Повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства (частини перша і друга статті 12 Закону № 3659).

Згідно з пунктом 5 статті 17 названого Закону голова територіального відділення Антимонопольного комітету України наділений, зокрема, такими повноваженнями: при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Аналогічний за змістом припис містить й підпункт 5 пункту 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням названого Комітету від 23.02.2001 № 32-р.

Відповідно до статті 1 Закону № 2210 суб'єкт господарювання - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності чи фізична особа, що здійснює діяльність з виробництва, реалізації, придбання товарів, іншу господарську діяльність, у тому числі яка здійснює контроль над іншою юридичною чи фізичною особою; група суб'єктів господарювання, якщо один або декілька з них здійснюють контроль над іншими. Суб'єктами господарювання визнаються також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю в частині їх діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності. Господарською діяльністю не вважається діяльність фізичної особи з придбання товарів народного споживання для кінцевого споживання.

Статтею 22 Закону № 3659 визначено, зокрема, що:

- вимоги голови територіального відділення Антимонопольного комітету України в межах його компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ним строки, якщо інше не передбачено законом;

- невиконання вимог голови територіального відділення Антимонопольного комітету України тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Статтею 221 Закону № 3659 передбачено, що суб'єкти господарювання, інші юридичні особи, їх посадові особи та працівники зобов'язані на вимогу голови територіального відділення Антимонопольного комітету України подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Згідно з статтею 60 Закону України від 07.12.2000 № 2121-III "Про банки і банківську діяльність":

- інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею;

- банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово-економічний стан клієнтів; системи охорони банку та клієнтів; інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; коди, що використовуються банками для захисту інформації.

За приписами пункту 3 частини першої статті 62 цього Закону інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, органам Антимонопольного комітету України - на їх письмову вимогу стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу.

Пункт 13 статті 50 Закону № 2210 визначає неподання інформації, зокрема, територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою такого відділення строки як порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

З огляду на наведене попередні судові інстанції, повно і всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, яким дали необхідну оцінку, з дотриманням приписів зазначених норм матеріального і процесуального права та з наведенням у судових рішеннях зі справи необхідного мотивування, встановивши обґрунтованість висновків відповідача стосовно наявності в діях Банку порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді неподання інформації Відділенню у встановлені його головою строки, дійшли обґрунтованих висновків стосовно відсутності передбачених статтею 59 Закону № 2210 підстав для визнання Рішення АМК недійсним, а тому й правомірно відмовили Банку в задоволенні його позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених у оскаржуваних судових рішеннях.

Таким чином, рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів зі справи відповідають встановленим ними фактичним обставинам, прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права і передбачені законом підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 05.11.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2015 зі справи № 910/21206/15 залишити без змін, а касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" - без задоволення.

Суддя Б.Львов

Суддя В.Палій

Суддя Г.Прокопанич