ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р. Справа № 920/1708/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Гребенюк Н. В., суддя Слободін М.М.

при секретарі - Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився.

відповідача ОСОБА_1, за довіреністю № 327 від 30.11.2015 року.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Біловодський комбінат хлібопродуктів (вх. № 180 С/3-12) на рішення господарського суду Сумської області від 14 грудня 2015 року по справі №920/1708/15

за позовом Державного підприємства Одеська залізниця, м. Одеса

до Публічного акціонерного товариства Біловодський комбінат хлібопродуктів, с.Біловод, Роменського району Сумської області

про стягнення 67540,00 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 14.12.2015 року по справі №920/1708/15 (суддя Левченко П.І.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Біловодський комбінат хлібопродуктів на користь Державного підприємства Одеська залізниця штраф за невірно зазначену у накладній масу вантажу в сумі 67540,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство Біловодський комбінат хлібопродуктів звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 14.12.2015 року по справі №920/1708/15 та прийняти нове рішення, яким зменшити розмір штрафу до 1000,00 грн.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства України і що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також на те, що суд невірно застосував норми як матеріального, так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору та згідно статті 104 Господарського процесуального Кодексу України є підставою для його скасування.

Державне підприємство Одеська залізниця у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що відповідачем у апеляційній скарзі не спростовано обставини, які встановлено судом першої інстанції, не доведено порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права. Просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну силу, розглянувши доводи апеляційної скарги, письмові докази, долучені до матеріалів справи, встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, 27.05.2015 року, згідно залізничної накладної № 43561760, відповідачем зі станції Біловоди Південної залізниці на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Іллічівський зерновий термінал» до станції призначення Ксенієве Одеської залізниці було відправлено двадцять п'ять вагонів з вантажем зерна кукурудзи загальною масою 1690100 кг.

Згідно загаданої залізничної накладної відповідачем визначено масу вантажу вагону № 95525432 - нетто - 68000 кг, тара 21200 кг.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в процесі перевезення вантажу 29.05.2015 року на станції Знам'янка Одеської залізниці позивачем було виявлено різницю в масі вантажу у зазначеному вагоні та здійснено контрольне зважування на вагонних вагах, про що складено комерційний акт АА № 032226/122/3, відповідно до якого при зважуванні вагону № 95525432 виявлена різниця у дійсній вазі та зазначеній відповідачем в накладній № 43561760, а саме: згідно накладної у вагоні № 95525432 вага складає: нетто - 68000 кг, тара - 21200 кг; в комерційному акті: брутто - 81050 кг, нетто - 59850 кг, тара - 21200 кг; різниця проти накладної в сторону зменшення складає 8150 кг.

При прибутті вагону № 95525432 на станцію призначення, позивачем було проведено видачу та перевірку маси вантажу, про що зазначено в розділі «Є» комерційного акту АА № 032226/122/3.

На підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України позивачем за неправильно зазначену у залізничній накладній №43561760 масу вантажу нараховано відповідачу штраф розміром 67540,00 грн., що становить 5-ти кратний розмір провізної плати 13508,00 грн.

Колегія суддів, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, не погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).

Статтею 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача; накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтями 23, 24 Статуту залізниць України встановлений обов'язок вантажовідправників надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів), форма і порядок заповнення якої затверджується Мінтрансом; вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно п. 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року N 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за N 862/5083, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 року N 542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 року за N 798/5989).

Пунктом 1.3 Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи.

Статтею 37 Статуту залізниць України встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах; маса вантажів визначається відправником; спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній (ст. 24 Статуту залізниць України).

Обставини справи свідчать про те, що за накладною №43561760 на перевезення вантажу, відправником є відповідач.

27.05.2015 відповідач за накладною № 43561760 здійснив відправлення вантажу зерна кукурудзи загальною масою 1690100 кг. на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Іллічівський зерновий термінал» зі станції відправлення Біловоди Південної залізниці до станції призначення Ксенієве Одеської залізниці.

Відповідно до накладної №43561760 вантаж перевозиться насипом; маса вантажу визначена на вагових вагах, зокрема відповідач вказав, що маса вантажу у вагоні №95525432 становить 68000 кг., тара 21200 кг.

Оскільки накладна є письмовою формою договору перевезення вантажу, що укладається вантажовідправником із залізницею згідно зі статтею 24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній (п. 6.3 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", із змінами і доповненнями)

Пункт 22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Перевірка проміжною станцією маси вантажів у вагонах може здійснюватись нею у будь-який спосіб, передбачений для визначення маси відповідного вантажу.

Стосовно спірного вантажу норми діючого законодавства дозволяють здійснювати перевірку його маси шляхом як зважування, так і умовно.

Однак, саме зважування є більш точним способом визначення маси вантажу (аналогічна правова позиція викладена, зокрема в п. 3.18 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею").

В процесі перевезення вантажу, на станції Знам'янка Одеської залізниці, позивачем було виявлено, що маса вантажу зазначена у накладній, не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні. Про даний факт складено комерційний акт комерційний акт АА № 032226/122/3 від 29.05.2015 року.

Так, у накладній №43561760 визначено, що вага у вагоні № 95525432 складає: нетто - 68000 кг, тара - 21200 кг; в той час як фактично встановлено, що маса вантажу складає: брутто - 81050 кг, нетто - 59850 кг, тара - 21200 кг; різниця проти накладної в сторону зменшення складає 8150 кг.

Зважування спірного вагону було здійснено на тензометричних статистичних вагонних вагах СВ 150000В2 станції Знам'янка.

У матеріалах справи наявна копія технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки "Вагоні ваги" тип тензометр заводський номер № НОМЕР_1 станції Знам'янка Одеської залізниці, власник ЗВВТ Знам'янка дирекція залізничних перевезень, з якого вбачається, що засіб ваговимірювальної техніки СВ 150000В2 прийнятий в експлуатацію 28.12.2012 року, державна повірка проведена 24.09.2014 року. Строк експлуатації ваг встановлено 10 років. Дата оформлення паспорту 07.02.2013 року.

Згідно ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

За ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Таким чином, підставою для покладання на відповідача, як на відправника відповідальності, згідно ст.122 Статуту залізниць, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст.129 Статуту (п. 3.15 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 за № 04-5/225) та Оглядового листа Вищого Господарського суду України від 29.11.2007 № 01-8/917, щодо штрафу нарахованого у розмірі відповідно до статті 118 Статуту, штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитків.

Підставою для матеріальної відповідальності відправника вантажу в даному випадку є обставини, засвідчені комерційним актом АА № 032226/122/3 від 29.05.2015 року, а не акти загальної форми, на недоліки у яких посилається апелянт.

Як вбачається із комерційного акту АА № 032226/122/3 від 29.05.2015 року, цей комерційний акт підписали заступник начальника станції, працівники станції, якими здійснювалась перевірка вантажу, що відповідає вимогам п. 10 Правил складання актів, також у зазначеному комерційному акті вказано, що посада зав. вантажним двором не передбачена штатним розкладом.

Згідно п. 8 Правил складання актів, затверджених Міністерством транспорту України № 334 від 28.05.2002 року, комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу. Якщо комерційний акт складається на станції відправлення або на попутній станції, то другий примірник акта додається до перевізних документів. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документах у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів.

Доводи відповідача про неповідомлення одержувача вантажу про складений комерційний акт колегія суддів відхиляє, оскільки залізницею у накладній було проставлено відмітку транзитної станції Знам'янка.

Крім того, при прибутті спірного вагону на станцію призначення було проведено видачу та перевірку маси вантажу, про що зазначено у комерційному акті в розділі «Є».

Наявні в матеріалах справи акти комісійного відвантаження відповідача не можуть прийматись колегією суддів до уваги, оскільки останні були складені без участі представника залізниці.

Згідно Розділу «Г» комерційного акту АА № 032226/122/3 від 29.05.2015 року вантаж прибув на станцію у справних не пошкоджених вагонах, доступу до вантажу не має, посипання вантажу також немає.

Отже, враховуючи, що навантаження вагону на станції відправлення здійснювалось відповідачем, доказів прибуття вантажу у пошкодженому вагоні на станцію Знам'янка та наявність зауважень одержувача на станції призначення з приводу таких фактів матеріали справи не містять, є доведеним факт неправильного зазначення відповідачем у залізничній накладній №43561760 маси вантажу.

Відповідно до залізничної накладної №43561760 розмір провізної плати складає 13508,00 грн. (а.с. 9, зворот). Сума штрафу, що підлягає до стягнення з відповідача, складає 67540,00 грн. (13508,00 грн. * 5 = 67540,00 грн.).

Крім цього, посилання скаржника на ст. 233 ГК України та на ст. 83 ГПК України, як на підставу зменшення розміру штрафу, колегією суддів відхиляються.

Штраф, нарахований на підставі ст. 122 Статуту залізниць України відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України, підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Отже, не можливо застосувати ч. 2 ст. 233 ГК України щодо зменшення розміру штрафу з причин неспричинення істотних збитків за договором перевезення.

Крім того, відповідачем не надано ані до місцевого господарського суду, ані до суду апеляційної інстанції будь-яких доказів на підтвердження винятковості обставин, які унеможливили своєчасне виконання зобовязання з оплати штрафу за договором перевезення. В свою чергу, нарахований позивачем штраф в розмірі 67540,00 грн. базуються на умовах закону, який є обовязковими для виконання, у тому числі для відповідача.

Також, п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України дає право суду зменшувати розмір штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (тобто мова йдеться про порушення зобов'язань за цивільно-правовими угодами), а не будь-якого розміру штрафу взагалі, зокрема, у даному випадку - встановленого законом.

Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України (справедливості, добросовісності та розумності), правомірно відмовив відповідачу у клопотанні про зменшення розміру штрафу за невірно зазначену у накладній масу вантажу на 1000 грн.

У відповідності з пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Сумської області від 14.12.2015 року по справі №920/1708/15 прийняте при належному зясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і відсутні підстави для його скасування, в звязку з чим, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Біловодський комбінат хлібопродуктів не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Біловодський комбінат хлібопродуктів залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 14.12.2015 року по справі №920/1708/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Слободін М.М.