РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016Справа №910/21807/15

За позовомПублічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк»
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивачаНаціонального банку України
простягнення 131 676,86 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Глевацька О.В.
від відповідача:не з'явився
від третьої особи:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» (надалі - «Банк») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - «Підприємець») про стягнення 131 676,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору кредиту №КФ-ВКЛ-2011037 від 26.09.2012 р. позивач надав кредит, а відповідач належним чином грошове зобов'язання по поверненню кредиту не виконав, в зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 68 000,00 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 751,89 грн. та пені у розмірі 14 533,80 грн. за несвоєчасне повернення кредиту, заборгованості зі строкових відсотків у розмірі 614,79 грн., заборгованість з прострочених відсотків у розмірі 25 844,80 грн., пені у розмірі 2 141,30 грн. та 3% річних у розмірі 107,43 грн. за прострочення сплати відсотків, а також пені у розмірі 459,08 грн. та 3% річних у розмірі 23,77 грн. за порушення п. 3.3.14.3 договору та штрафів у розмірі 19 200,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.12.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 25.01.2016 р.

Судове засідання 25.01.2016 р. не відбулося та було перенесено на 10.02.2016 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.02.2016 р. задоволено клопотання позивача та залучено Національний банк України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, розгляд справи відкладено на 22.02.2016 р.

Представник позивача в судове засідання з'явилася, надала пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримала повністю.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується опублікованим на офіційному веб-порталі «Судова влада України» повідомленням.

Відповідно до п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 05.06.2014 р. № 01-06/745/2014 «Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях України, повинна бути підтверджена відповідною довідкою (листом) підприємства зв'язку.

Форму відповідного документа законодавчо не визначено. Отже, ним може бути будь-який документ, виданий (надісланий) будь-якому адресатові підприємством зв'язку за підписом керівника (заступника керівника, іншої уповноваженої особи) такого підприємства, що свідчив би про неможливість пересилання поштової кореспонденції до Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. Листом Київська міська дирекція Управління державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» № 30-626 від 23.06.2014 р. на лист Господарського суду міста Києва від 16.06.2014 р. № 04-18/149 щодо пересилання поштових відправлень до АР Крим та м. Севастополь повідомлено, що в зв'язку із силовим захопленням АР Крим та м. Севастополь та блокуванням поштового зв'язку УДППЗ «Укрпошта» на території півострову усіх об'єктів поштового зв'язку УДППЗ «Укрпошта» на території, півострову, національний оператор змушений тимчасово припинити прийом і доставку пошти в напрямку до АР Крим та м. Севастополь до врегулювання ситуації. Вказано, що на даний час приймання поштових відправлень до АР Крим та м. Севастополь об'єктами поштового зв'язку ДППЗ «Укрпошта» не здійснюється.

Представник третьої особи, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.09.2012 р. між Банком та Підприємцем (позичальник) був укладений договір кредиту №КФ-ВКЛ-2011037 (надалі - «Договір»), за змістом п. 1.1 якого кредитор надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов'язується своєчасно повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов'язання за цим договором.

Відповідно до п. 1.1.1 Договору надання кредиту здійснюється окремими частинами - транш, а у сукупності - транші, в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 120 000,00 гр. та зменшенням максимального ліміту заборгованості у порядку, визначеному в п. 1.1.2 цього договору, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 27,99% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 25.09.2015 р. включно, на умовах визначених цим договором.

Пунктом 1.1.2 Договору у випадку невиконання позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених п. 3.3.14 цього договору, процентна ставка за користування кредитом встановлюється в розмірі 30% річних та починає застосовуватись до взаємовідносин сторін за цим договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) виконання зобов'язання та діє до дня виконання умов, передбачених п. 3.3.14 цього договору

Згідно з п. 2.1.3 Договору моментом (днем) надання кредиту/траншу вважається день перерахування кредитних коштів в сумі траншу з позичкового рахунку позичальника, зазначеного в п. 2.1 цього договору.

Пунктом 2.2.2 Договору сторонами погоджено, що сплата процентів здійснюється у валюті кредиту щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, та в день кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом.

На виконання умов Договору позивачем надавався відповідачу кредит, що підтверджується банківськими виписками з рахунку відповідача.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості.

Договір є кредитним договором, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Сторони в Договорі погодили розмір процентів за користування кредитом на підставі якого позивачем правомірно обраховано суму заборгованості по сплаті процентів.

Пунктом 3.2.5 Договору передбачено, що кредитор має право відмовитися від надання позичальнику кредиту, припинити надання позичальнику кредиту/траншів, а також вимагати дострокового повернення кредиту/траншів, сплати процентів, комісій та можливих штрафних санкцій у разі, зокрема, невиконання позичальником будь-якого із зобов'язань, визначених п. 3.3 цього договору, протягом більше 10 календарних днів від дня закінчення строку, встановленого для його виконання цим договором.

Матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором та надання кредиту, існування заборгованості відповідача по поверненню кредиту у розмірі 68 000,00 грн., поточних процентів за кредитом у розмірі 614,79 грн. та прострочених процентів за кредитом у розмірі 25 844,80 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, враховуючи положення ст.ст. 530, 1050 Цивільного кодексу України та приписи п. 1.1.1 Договору, строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитним коштами настав 25.09.2015 р.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача заборгованості по кредиту у розмірі 68 000,00 грн., заборгованості по поточним процентам за кредитом у розмірі 614,79 грн. та простроченим процентам за кредитом у розмірі 25 844,80 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Підприємцем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Банку про стягнення з Підприємця заборгованості по кредиту у розмірі 68 000,00 грн., заборгованості по поточним процентам за кредитом у розмірі 614,79 грн. та простроченим процентам за кредитом у розмірі 25 844,80 грн. є правомірними та обґрунтованим.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 14 533,80 грн. та 3% річних у розмірі 751,89 грн. за несвоєчасне повернення кредиту, пені у розмірі 2 141,30 грн. та 3% річних у розмірі 107,43 грн. за прострочення сплати відсотків, а також пені у розмірі 459,08 грн. та 3% річних у розмірі 23,77 грн. за порушення п. 3.3.14.3 договору та штрафів у розмірі 19 200,00 грн.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по поверненню кредиту та перерахуванню процентів за користування кредитом не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту/траншу, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від простроченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити в повному обсязі проценти і комісії, передбачені цим договором.

За змістом п. 4.2 Договору у випадку порушення позичальником вимог п.п. 3.3.1, 3.3.6 - 3.3.14 цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 2% від максимального ліміту заборгованості, визначеного п.1.1.1 цього договору за кожний випадок прострочення.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 14 533,80 грн. та 3% річних у розмірі 751,89 грн. за несвоєчасне повернення кредиту, пеню у розмірі 2 141,30 грн. та 3% річних у розмірі 107,43 грн. за прострочення сплати відсотків, а також пеню у розмірі 459,08 грн. та 3% річних у розмірі 23,77 грн. за порушення п. 3.3.14.3 договору.

Крім того, оскільки судом були встановлені факти порушення відповідачем умов п. 3.3.9 (не надавалися копії фінансової звітності), п. 3.3.14.2 (не укладено договір страхування майна, переданого в іпотеку), п. 3.3.14.3 (не надано виписки про обороти) та п. 3.3.14.4 (не укладено договір страхування життя), суд вважає за можливе стягнути з відповідача штраф у розмірі 19 200,00 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Банку про стягнення з Підприємця заборгованості по кредиту у розмірі 68 000,00 грн., заборгованості по поточним процентам за кредитом у розмірі 614,79 грн. та простроченим процентам за кредитом у розмірі 25 844,80 грн., пені у розмірі 14 533,80 грн. та 3% річних у розмірі 751,89 грн. за несвоєчасне повернення кредиту, пені у розмірі 2 141,30 грн. та 3% річних у розмірі 107,43 грн. за прострочення сплати відсотків, а також пені у розмірі 459,08 грн. та 3% річних у розмірі 23,77 грн. за порушення п. 3.3.14.3 договору та штрафів у розмірі 19 200,00 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід державного бюджету України, оскільки при подачі позовної заяви позивач був звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б; ідентифікаційний код 34047020) заборгованість по кредиту у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) грн. 00 коп., заборгованість по поточним процентам за кредитом у розмірі 614 (шістсот чотирнадцять) грн. 79 коп., заборгованість по простроченим процентам за кредитом у розмірі 25 844 (двадцять п'ять тисяч вісімсот сорок чотири) грн. 80 коп., пеню у розмірі 14 533 (чотирнадцять тисяч п'ятсот тридцять три) грн. 80 коп. та 3% річних у розмірі 751 (сімсот п'ятдесят одна) грн. 89 коп. за несвоєчасне повернення кредиту, пеню у розмірі 2 141 (дві тисячі сто сорок одна) грн. 30 коп. та 3% річних у розмірі 107 (сто сім) грн. 43 коп. за прострочення сплати відсотків, пеню у розмірі 459 (чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 08 коп. та 3% річних у розмірі 23 (двадцять три) грн. 77 коп. за порушення п. 3.3.14.3 договору та штрафи у розмірі 19 200 (дев'ятнадцять тисяч двісті) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 633 (дві тисячі шістсот тридцять три) грн. 54 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.02.2016 р.

Суддя В.П. Босий