ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" лютого 2016 р.Справа № 916/4761/15

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СЕРВІСАГРО-УМАНЬ";

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Прогрес-Плюс";

про стягнення 256962,61грн.

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю;

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю;

Суть спору: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СЕРВІСАГРО-УМАНЬ" звернулося до господарського суду Одеської з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Прогрес-Плюс" заборгованості за договором поставки №УМ-ОД-22-200214/ззр-РЕ від 20.02.2014р. у сумі 256962,61грн. у тому числі 52053,34грн. пені, 4572,08грн. 5% штрафу, 48138,18грн. відсотків за неправомірне користування чужими коштами (39% річних згідно п.8.6.2. договору), 52757,49грн. індексу інфляції, 91441,52грн. курсової різниці.

08.02.2016р. за вх.суду№2-610/16 позивач звернувся до суду з заявою про збільшення розміру позовних вимог та просить стягнути з відповідача 351225,75грн. у тому числі 39113,31грн. пені, 35157,52грн. 5% штрафу, 34668,61грн. відсотків за неправомірне користування чужими коштами (39% річних згідно п.8.6.2. договору), 81418,63грн. індексу інфляції, 160867,68грн. курсової різниці.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав викладених у відзиві на позов (вх.суду№31448/15 від 14.12.2015р.)

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд встановив:

20.02.2014р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СЕРВІСАГРО-УМАНЬ" (позивач, Постачальник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Прогрес-Плюс" (відповідач, Покупець) було укладено договір поставки на умовах розстрочення платежу №УМ-ОД-22-200214/ззр-РЕ (далі договір) відповідно до умов якого Постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлений строк Покупцеві продукцію для сільгоспвиробництва (товар), а Покупець зобовязується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму (п.1.1. договору).

Загальна кількість та найменування товару, що підлягає поставці, його певне співвідношення (асортимент), упаковка та маркування, ціна, строк, порядок поставки та оплати, а також умови, визначаються додатковими угодами(специфікаціями) до договору, які є невід'ємною його частиною. Зобовязання сторін по поставці відповідної партії товару (певного асортименту) у рамках договору виникають після підписання сторонами відповідної додаткової угоди до договору (п.п.1.3., 1.4. договору).

Відповідно до п.п.2.2.,2.4.,2.5. договору поставка товару здійснюється на умовах, визначених до офіційних правил тлумачення торговельних термінів INCOTERMS 2010. Конкретні умови поставки вказуються в додаткових угодах (специфікаціях) до договору. Строки, порядок та інші умови поставки, вибірки (отримання) товару встановлюються сторонами в додатковій угоді (специфікації). Товар постачається партіями в асортименті та кількості, які визначаються сторонами у додаткових угодах(специфікаціях), які є невід'ємною частиною договору.

Датою поставки товару вважається дата, вказана у видаткових накладних, на підставі яких товар був переданий Покупцю (п.3.4. договору).

Відповідно до п.п.4.1.,4.2.пп.4.2.1., 4.2.2., п. 4.3., пп.4.3.1., 4.3.2., 4.3.3. вартість товару повинна бути повністю сплачена Постачальнику Покупцем на умовах, які зазначені в додаткових угодах (специфікаціях) до договору, що є невід'ємною частиною договору. Розрахунок за договором здійснюється у безготівковій формі, в національній валюті (грошовими коштами або гарантованими платежами), на поточний рахунок Постачальника, вказаний у договорі або рахунку-фактурі на оплату товару. У вексельній формі або шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за згодою обох сторін. Вартість товару розраховується у гривні та фіксується у відповідній іноземній валюті, що зазначена у відповідній додатковій угоді (специфікації), в цьому випадку Постачальник має право в односторонньому порядку змінити вартість товару, в залежності від зміни курсу даної валюти наступним чином: на дату підписання додаткової угоди (специфікації) вартість товару у гривні розраховується по курсу продажу відповідної іноземної валюти, визначеному на міжбанківському валютному ринку на дату, що передує даті підписання. За даними Інтернет-сторінки http://index.minfin.com.ua/, а у разі її недоступності або відсутності відповідної інформації на ній , визначається, як курс продажу відповідної валюти на початок відповідного дня у банку ПАТ "ОСОБА_4 Аваль", який вказано на сайті http://www.aval.ua/, у розділі "Курси валют". На дату відвантаження партії товару, згідно з певною додатковою угодою (специфікацією), у випадку зростання курсу відповідно іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку, відносно курсу, вказаного у додатковій угоді (специфікації), вартість даної партії товару змінюється пропорційно такому зростанню за формулою: Ав=В1в : В2в х Св, де Ав вартість партії товару у гривні на день фактичного відвантаження, В1в курс продажу відповідної іноземної валюти, визначений згідно п.4.3.1. договору на день, що передує даті відвантаження товару, В2в курс продажу відповідної іноземної валюти, визначений згідно п.4.3.1. договору на дату підписання відповідно додаткової угоди (специфікації), Св вартість цієї партії товару у гривні, розрахована по курсу, визначеному згідно п.4.3.1. договору на дату підписання відповідної додаткової угоди (специфікації). Оплачена до відвантаження частина товару не підлягає коригуванню вартості на дату відвантаження, оскільки вартість цієї частини товару зафіксована по курсу на дату фактичної оплати. На дату фактичної оплати частини товару, згідно з певною додатковою угодою (специфікацією), у випадку зростання курсу відповідної іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку, відносно курсу, вказаного у додатковій угоді (специфікації), або курсу перерахунку вартості товару на дату фактичного відвантаження, вартість оплачуваної частини товару змінюється пропорційно такому зростанню за формулою: Ао=В1о : В2о х Со, де Ао сума належна до оплати у гривні на день фактичного перерахування коштів, згідно умов договору, В1о курс продажу відповідної іноземної валюти, визначений згідно п.4.3.1. договору на день, що передує даті фактичного перерахування коштів, В2о курс продажу відповідної іноземної валюти, визначений згідно п.4.3.1. договору на дату підписання відповідної додаткової угоди (специфікації), Со сума належна до оплати у гривні на дату підписання договору, згідно умов договору та відповідних додаткових угод (специфікацій). Зміна вартості товару на дату фактичної оплати фіксується Постачальником у вигляді коригування видаткових накладних після повної оплати вартості товару з урахуванням курсу валюти на дату кожної часткової оплати, та не потребує додаткових угод чи погоджень обома сторонами договору. Постачальник може здійснити перерахунок вартості товару та надати коригування видаткових накладних на будь-яку дату на власний розсуд або на прохання Покупця за наявності відповідних підстав, згідно з п.п. 4.3.3., 4.3.2. договору.

Підпунктами 8.5.1., 8.5.2. п. 8.5. договору сторони передбачили, що Покупець за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті товару сплачує на користь Постачальника штраф у розмірі 5% та пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу. За порушення грошових зобовязань по оплаті ціни товару на підставі ст. 625 ЦК України Покупець сплачує на користь Постачальника 39% річних від суми боргу.

Строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (пені) та відшкодування завданих збитків, передбачених п.п. 8.5.1. та 8.5.2. договору встановлюється у 3 роки (п.8.10. договору).

Як зазначає позивач 06.03.2014р. між сторонами була підписана додаткова угода (специфікація) №1 за якою позивач здійснив поставку товару на суму 537352,73грн. за курсом 9,95дол.США за 1 грн. зі строком поставки 30.03.2014р. та умовою розрахунку 40% до 10.08.2014р., 30% до 10.09.2014р. та 30% до 10.10.2014р. Відповідач свої зобовязання щодо оплати товару з умовою розрахунку 40% до 10.08.2014р., 30% до 10.09.2014р. та 30% до 10.10.2014р. виконав неналежним чином, а саме 40% вартості товару у сумі 214953,10грн. та 30% вартості товару відповідач сплатив без урахування курсу валют станом на день оплати, а останні 30% вартості товару відповідач сплатив з порушенням строку, а саме 20.10.2014р. у сумі 161214,81грн. також без урахування курсу валют станом на день оплати. Станом на день розрахунків сума вартості товару з урахуванням коливання курсу валют повинна була складати 160867,68грн. курсової різниці. Крім того за неналежне виконання умов договору відповідачу було нараховано 39113,31грн. пені, 35157,52грн. 5% штрафу, 34668,61грн. відсотків за неправомірне користування чужими коштами (39% річних згідно п.8.6.2. договору), 81418,63грн. індексу інфляції.

Враховуючи викладене, позивач з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просить стягнути з відповідача 351225,75грн. у тому числі 39113,31грн. пені, 35157,52грн. 5% штрафу, 34668,61грн. відсотків за неправомірне користування чужими коштами (39% річних згідно п.8.6.2. договору), 81418,63грн. індексу інфляції, 160867,68грн. курсової різниці.

Відповідач позовні вимоги не визнає за виключенням того, що відповідач несвоєчасно здійснив оплату за платежем №99 від 20.10.2014р., а повинен був сплатити 10.10.2014р. згідно додаткової угоди (специфікації) №1 від 06.03.2014р. таким чином за зазначеним платежем позивач має право на отримання компенсації від відповідача лише за 10 днів прострочення виконання зобовязання, інші позовні вимоги позивача безпідставні та необґрунтовані.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, штрафу, відсотків за неправомірне користування чужими коштами та індексу інфляції.

Дослідивши матеріли справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що 20.02.2014р. між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки на умовах розстрочення платежу №УМ-ОД-22-200214/ззр-РЕ за яким позивач поставив відповідачу продукцію для сільгоспвиробництва згідно додаткової угоди (специфікації) №1 від 06.03.2014р.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що відповідач отримав товар у повному обсязі на загальну суму 537352,73грн. за курсом 9,95дол.США за 1 грн.

Відповідно до додаткової угоди (специфікації) № 1 від 06.03.2014р. відповідач за отриманий товар повинен був розрахуватися наступним чином: 40% до 10.08.2014р., 30% до 10.09.2014р. та 30% до 10.10.2014р.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Підпунктом 4.3.3. п.4.3. договору сторони передбачили, що на дату фактичної оплати частини товару, згідно з певною додатковою угодою (специфікацією), у випадку зростання курсу відповідної іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку, відносно курсу, вказаного у додатковій угоді (специфікації), або курсу перерахунку вартості товару на дату фактичного відвантаження, вартість оплачуваної частини товару змінюється пропорційно такому зростанню за формулою: Ао=В1о : В2о х Со, де Ао сума належна до оплати у гривні на день фактичного перерахування коштів, згідно умов договору, В1о курс продажу відповідної іноземної валюти, визначений згідно п.4.3.1. договору на день, що передує даті фактичного перерахування коштів, В2о курс продажу відповідної іноземної валюти, визначений згідно п.4.3.1. договору на дату підписання відповідної додаткової угоди (специфікації), Со сума належна до оплати у гривні на дату підписання договору, згідно умов договору та відповідних додаткових угод (специфікацій). Зміна вартості товару на дату фактичної оплати фіксується Постачальником у вигляді коригування видаткових накладних після повної оплати вартості товару з урахуванням курсу валюти на дату кожної часткової оплати, та не потребує додаткових угод чи погоджень обома сторонами договору. Постачальник може здійснити перерахунок вартості товару та надати коригування видаткових накладних на будь-яку дату на власний розсуд або на прохання Покупця за наявності відповідних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 40% вартості товару сплатив своєчасно 07.08.2014р. у сумі 214953,10грн., що підтверджується платіжним дорученням №195 від 07.08.2014р. та випискою з рахунку позивача, однак позивачем розрахована курсова різниця з 10.08.2014р. тобто після сплати відповідачем 40% річних, у звязку з чим нарахування відповідачу курсової різниці з 10.08.2014р. є безпідставним.

30% вартості товару відповідач сплатив 10.09.2014р. (відповідно до умов додаткової угоди (специфікації) №1 у сумі 161214,82грн. за курсом 9,95грн. за 1дол.США, що підтверджується копією платіжного доручення №17. Відповідно до відомостей з Інтернет-сторінки http://index.minfin.com.ua/, курс долару США станом на 10.09.2014р. (день оплати 30% вартості товару) складав 13,20грн. за 1дол.США у звязку з чим станом на 10.09.2014р. відповідач повинен був сплатити 30% вартості товару з урахуванням курсу 13,20 за 1дол.США, а саме 213872,87грн.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню курсова різниця за платіжним дорученням №17 від 10.09.2014р. у сумі 52658,05грн. (213872,87грн. (повинен був сплатити по курсу 13,20грн. за 1дол.США) 161214,82грн. (фактична оплата)).

Останні 30% вартості товару відповідач сплатив 20.10.2014р. у сумі 161214,82грн. за курсом 9,95грн. за 1дол.США, що підтверджується копією платіжного доручення №99. Відповідно до відомостей з Інтернет-сторінки http://index.minfin.com.ua/, курс долару США станом на 20.10.2014р. (день оплати 30% вартості товару) складав 13,10грн. за 1дол.США у звязку з чим станом на 20.10.2014р. відповідач повинен був сплатити 30% вартості товару з урахуванням курсу 13,10грн. за 1дол.США, а саме 212252,68грн.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню курсова різниця за платіжним дорученням №99 від 20.10.2014р. у сумі 51037,86грн. (212252,68грн. (повинен був сплатити по курсу 13,10грн. за 1дол.США) 161214,82грн. (фактична оплата)).

Посилання позивача у розрахунку курсової різниці на додаткову угоду (специфікацію) №2 від 05.11.2014р. судом до уваги не приймаються, оскільки позивачем в матеріалах справи відсутні докази щодо підписання між сторонами додаткової угоди (специфікації) №2 від 05.11.2014р. та документів, що підтверджують поставку та отримання товару за додатковою угодою (специфікацією) №2 від 05.11.2014р.

Приймаючи до уваги вищевикладене, позовні вимоги позивача в частині стягнення курсової різниці за додатковою угодою №1 від 06.03.2014р. підлягають частковому задоволенню у сумі 103695,91грн.

Щодо стягнення з відповідача 39113,31грн. пені, 35157,52грн. 5% штрафу, 34668,61грн. відсотків за неправомірне користування чужими коштами (39% річних згідно п.8.6.2. договору), 81418,63грн. індексу інфляції слід зазначити наступне.

Згідно з умовами договору, а саме підпунктами 8.5.1., 8.5.2. п. 8.5. Покупець за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті товару сплачує на користь Постачальника штраф у розмірі 5% та пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу. За порушення грошових зобовязань по оплаті ціни товару на підставі ст. 625 ЦК України Покупець сплачує на користь Постачальника 39% річних від суми боргу.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що відповідачем 40% та 30% вартості товару були сплачені своєчасно, у звязку з чим нарахування штрафних санкцій є безпідставним.

Щодо нарахування штрафних санкцій за останні 30% вартості товару слід зазначити, що позивачем при розрахунку сум пені, штрафу та 39% річних позивачем не зазначений період їх нарахування у звязку з чим неможливо перевірити правильність нарахування позивачем штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 39113,31грн. пені, 35157,52грн. 5% штрафу, 34668,61грн. відсотків за неправомірне користування чужими коштами (39% річних згідно п.8.6.2. договору), 81418,63грн. індексу інфляції, необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СЕРВІСАГРО-УМАНЬ" про стягнення з відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Прогрес-Плюс" заборгованості за договором поставки №УМ-ОД-22-200214/ззр-РЕ від 20.02.2014р. з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 08.02.2016р. (вх.суду№2-610/16) у сумі 351225,75грн. у тому числі 39113,31грн. пені, 35157,52грн. 5% штрафу, 34668,61грн. відсотків за неправомірне користування чужими коштами (39% річних згідно п.8.6.2. договору), 81418,63грн. індексу інфляції, 160867,68грн. курсової різниці, підлягають частковому задоволенню в частині нарахування курсової різниці у сумі 103695,91грн.

Судовий збір підлягає віднесенню на позивача та відповідача пропорційно задоволеним вимогам згідно зі ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Прогрес-Плюс" (66800, Одеська область, Ширяївський район, смт. Ширяєве, вул. Калініна, 64, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СЕРВІСАГРО-УМАНЬ" (20355. Черкаська область, Уманський район, с. Оксанина, вул. Черняховського, 49/а, ) 103695/сто три тисячі шістсот девяносто пять/грн. 91коп. курсової різниці, 1555/одна тисяча пятсот п'ятдесят пять/грн. 44коп. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 116 ГПК України.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 19 лютого 2016 р.

Суддя Л.В. Степанова