ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2016 р. Справа № 911/4977/15

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

до Комунального закладу Київської обласної ради «Національний музей-заповідник «Битва за Київ у 1943 році»

про стягнення 397 919,00 грн

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. №248 «д» від 31.12.2015);

від відповідача ОСОБА_2 (дов. №19 від 22.07.2015);

ОСОБА_3 (директор).

Обставини справи:

Дочірнє підприємство «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Комунального закладу Київської обласної ради «Національний музей-заповідник «Битва за Київ у 1943 році» (далі відповідач) про стягнення 397 919,00 грн боргу за виконані згідно договору №12 від 02.04.2010 підрядні роботи.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору відповідачем.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.11.2015 порушено провадження у справі №911/4977/15, розгляд справи призначено на 24.12.2015.

15.12.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №29850/15), згідно якого відповідач заперечив проти задоволення позову та просив застосувати строк позовної давності з підстав викладених у відзиві.

16.12.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №29982/15), згідно якого відповідач заперечив проти задоволення позову та просив застосувати строк позовної давності з підстав викладених у відзиві.

23.12.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшли письмові пояснення №09/935 від 15.12.2015 (вх. №30504/15), згідно яких позивач наддав додаткові пояснення по суті справи та просив залучити до матеріалів справи документи.

24.12.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшла письмова промова (вх. №30541/15), згідно якої відповідач заявив про застосування до спірних правовідносин позовної давності.

У судовому засіданні 24.12.2015 оголошено перерву до 14.01.2016.

У звязку з перебуванням судді Антонової В.М. на лікарняному, судове засідання 14.01.2016 не відбулось.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.01.2016 розгляд справи призначено на 28.01.2016.

У судовому засіданні 28.01.2016 представник позивача підтримав позов повністю, представник відповідача заперечив проти задоволення позову та просив застосувати позовну давність.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

02.04.2010 між Дочірнім підприємством «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Вишгородське районне дорожнє управління» (підрядник) та Комунальним закладом Київської обласної ради «Національний музей-заповідник «Битва за Київ у 1943 році» (Замовник) укладено №12 на благоустрій території КЗ КОР «Національного музею-заповідника «Битва за Київ у 1943 році», згідно якого замовник доручив, а підрядник забезпечив відповідно до проектної документації та умов договору виконання робіт.

Відповідно до п. 1.3 договору склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання підряднику за цим договором, визначені проектною документацією, яка є невідємною частиною договору.

Згідно п. 2.1 договору підрядник розпочинає виконання робіт за договором 06.04.2010 і завершує виконання робіт 20.05.2010.

Пунктом 2.2 договору визначено, що підрядник може забезпечити дострокове завершення виконання робіт за цим договором і здачу їх замовнику.

Відповідно до п. 2.3 договору строки виконання робіт можуть змінюватись із внесенням відповідних змін у договір у разі виникнення обставин, що можуть вплинути на строки виконання робіт (виникнення обставин непереборної сили; невиконання або неналежного виконання сторонами своїх зобовязань за договором; внесення змін до проектної документації; дій третіх осіб, що унеможливлюють належне виконання робіт, за винятком випадків, коли ці дії зумовлені залежними від підрядника обставинами, тощо).

Згідно п. 3.1 договору договірна ціна є приблизною (динамічною) і складає 397 919,00 грн, в тому числі ПДВ в розмірі 66 320,00 грн.

Розрахунки за виконані роботи здійснюються з урахуванням положень Загальних умов проміжними платежами в міру виконання робіт на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт (за формою КБ-2в) та на підставі довідки про вартість виконаних робіт (за формою КБ-3). Облік витрат акумулюється в філії «Вишгородське районне дорожнє управління» дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (п. 11.1 договору).

Відповідно до п. 11.2 договору підрядник визначає обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, та готує відповідні документи і подає їх для підписання замовнику. Замовник зобовязаний підписати подані підрядником документи, що підтверджують виконання робіт, або письмово обґрунтувати причини відмови від їх підписання протягом 3 днів з дня одержання. Оплата виконаних робіт здійснюється протягом 3 днів з ня підписання документів замовником.

Згідно п. 16.1 договору строком договору є час, протягом якого сторони будуть здійснювати свої права та виконувати свої обовязки відповідно до договору. Договір набуває чинності з моменту його укладення з 06.04.2010 до 31.12.2012.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач виконав будівельні роботи на загальну суму 397 919,00 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору актом приймання виконаних будівельних робіт за 2010 рік та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за 2010 рік.

Відповідач в свою чергу за виконані роботи в порушення умов договору не розрахувався. Таким чином за відповідачем наявна заборгованість у розмірі 397 919,00 грн за надані згідно договору №12 від 02.04.2010 роботи.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, підрядні роботи виконувались у 2010 році, однак на акті приймання виконаних робіт відсутня дата підписання акту, зазначено лише рік, а саме 2010 рік.

Крім того, судом враховано, що згідно п. 2.1 договору підрядник мав завершити виконання робіт до 20.05.2010.

Таким чином, у звязку з відсутністю на актах дати підписання та зазначенням лише року, а саме 2010, з урахуванням строків оплати, встановлених п. 11.2 договору, суд вважає, що відповідач повинен був оплатити виконані роботи до 03.01.2011, а тому відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобовязання з 04.01.2011.

З огляду вищевикладеного, підписання відповідачем як договору, так і акту виконаних робіт у 2010 році свідчить про погодження останнім з умовами укладеного правочину та прийняттям відповідно виконаних робіт, а тому породжує для замовника обовязок по оплаті таких робіт у строк по 03.01.2011.

Предметом позову є вимога позивача про стягнення 397 919,00 грн боргу за виконані згідно договору №12 від 02.04.2010 підрядні роботи.

Суд встановив, що між сторонами виникли підрядні правовідносини

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, а також невиконання відповідачем свого договірного обовязку по оплаті виконаних робіт, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення 397 919,00 грн боргу за виконані згідно договору №12 від 02.04.2010 підрядні роботи.

У відзиві від 11.12.2015 відповідачем заявлено про застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення 397 919,00 грн боргу за виконані згідно договору №12 від 02.04.2010 підрядні роботи.

В обґрунтування своєї заяви відповідач зазначає, що на його думку, строк протягом якого позивач мав би звернутися за захистом порушеного права закінчився на початку 2014 року, якщо припустити, що акт приймання виконаних будівельних робіт був підписаний у останній день 2010 року.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 5 статті 261 Цивільного кодексу України визначено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до абз. 1, 7 п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» № 10 від 29.05.2013 частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Посилання сторони на сплив позовної давності в процесі касаційного перегляду судового рішення не вважається такою заявою.

Законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного. В останньому випадку воно обов'язково має бути зазначене в протоколі судового засідання (пункт 6 частини другої статті 81-1 ГПК); господарський суд може також запропонувати відповідачеві викласти таку заяву в письмовій формі та долучити її до матеріалів справи.

Абзацами 1-2 п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» № 10 від 29.05.2013 За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

В процесі розгляду справи, судом встановлено, що відповідач повинен був оплатити роботи до 03.01.2011. Таким чином з 04.01.2011 відповідач прострочив виконання зобовязання по оплаті, а позивач отримав право вимоги про оплату.

Отже про порушення свого права позивач дізнався 04.01.2011.

Тому, передбачений ст. 257 ЦК України строк позовної давності сплив 04.01.2014

Позивач натомість звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Комунального закладу Київської обласної ради «Національний музей-заповідник «Битва за Київ у 1943 році» лише 13.11.2015.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою, в розумінні ст. 267 ЦК України, для відмови в задоволенні позову.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на позивача.

Керуючись ст. 267 ЦК України, ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 17.02.2016

Суддя В.М. Антонова