КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2016 р. Справа№ 910/25639/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Захарчук Н.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Патрик Г.Г. ( за довіреністю №137 від 28.12.2015)

розглянувши апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Індіго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2015

у справі № 910/25639/15 (суддя: Гумега О.В.)

за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Індіго"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про відшкодування збитків 17 634,67 грн.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про відшкодування збитків 17 634,67 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.11.2015 по справі № 910/25639/15 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач не є потерпілою особою, а тому положення ст. 41 не розповсюджуються на позивача і в даному виплату він не має права отримати суму виплаченого страхового відшкодування за рахунок відповідача.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач - товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Індіго" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 16.11.2015 по справі № 910/25639/15 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Індіго" задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що після настання дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо потерпіла особа може звернутись для відшкодування збитку до страхової компанії у якій було застраховано цивільно-правову відповідальність винної особи так і до Моторного (транспортного) страхового бюро України у випадках передбачених Законом у тому числі і щодо відшкодування шкоди, у разі якщо винна особа не застрахувала свою відповідальність.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2015 року апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Індіго" прийнято до провадження та призначено справу до розгляду.

19.01.2016 та 03.02.2016 року через відділ документального забезпечення суду, від представника відповідача надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в якій останній просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В подальшому розгляд справи відкладався в зв'язку з неявкою представника позивача.

В судовому засіданні 09.02.2016 року представник відповідача вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Представник позивача, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники були повідомлені належним чином (а.с.86-89).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого господарського суду від 13.08.2008 р. № 01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року „Про деякі питання застосування норми Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача, за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 05.11.2013 між ТОВ "Страхова компанія "Індіго" та ОСОБА_3 (страхувальник) було укладено договір № 206-00780-13 страхування наземного транспорту (договір страхування)(а.с.6). За договором страхування у позивача був застрахований автомобіль "Mitsubishi Lancer", реєстраційний номер НОМЕР_1.

02.06.2014 на перехресті вулиць Боженка-Федорова в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача транспортного засобу "Mitsubishi Lancer", реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу "Шевроле Авео", реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4. Внаслідок зазначеної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 09.07.2014 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.(а.с.36)

Загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Mitsubishi Lancer", реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті ДТП, відповідно до звіту № 556/14, складеного 27.06.2014 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, становить 25 217,80 грн. (звіт № 556/14 від 27.06.2014)(а.с.15).

Позивачем був складений страховий акт № 17269/206 від 29.01.2015, згідно з яким пошкодження транспортного засобу "Mitsubishi Lancer", реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, яка сталася 02.06.2014, визнано позивачем страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 17 634,67 грн. (а.с.12)

29.01.2015 позивач сплатив страхове відшкодування в розмірі 17 634,67 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1257 від 29.01.2015.(а.с.33)

Звертаючись до суду з позовними вимогами вимогами про стягнення страхового відшкодування в розмірі 17 634,67 позивач посилався на ст. 993 ЦК України, ст. 27 «Про страхування», п. 41.1 ст. 41 Закону України «"Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідач не є особою відповідальною за заподіяний збиток, а позивач не є потерпілим в спірній ДТП (02.06.2014), в розумінні Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 п.39.1 ст. 39 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно з пп."а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"- МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі".

В пункті 1.7. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована".

Відповідно п.36.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що обмеження щодо виплат, що міститься в п.36.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", положення якого виключає можливість компенсації МТСБУ витрат страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, за шкоду заподіяну з вини осіб, які на дату ДТП не застрахували цивільно-правову відповідальність, вказані витрати повинна компенсувати особа винна у вчиненні ДТП. Тому позовні вимоги не задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не є особою відповідальною за заподіяний збиток, а позивач не є потерпілим в спірній ДТП (02.06.2014), в розумінні Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", і відповідно не має право на відшкодування шкоди завданої транспортним засобом "Шевроле Авео", реєстраційний номер НОМЕР_2, власник якого не застрахував відповідальність, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 16.11.2015 року у справі № 910/25639/15, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Індіго" на рішення господарського суду міста Києва від 16.11.2015 року у справі № 910/25639/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 16.11.2015 року у справі № 910/25639/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/25639/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко