ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"15" лютого 2016 р. Справа № 911/90/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс», с. Петропавловська Борщагівка Києво-Святошинського району;

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Ві-Сервіс», м. Бровари,

про стягнення 397162,00 грн.

Суддя О.В. Конюх;

з участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, уповноважена, довіреність від 01.09.2014р. б/н;

від відповідача: не зявився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс» звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 28.12.2015р. № 25-12-15/1 до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Ві-Сервіс», в якому просить суд стягнути з відповідача 397 162,00 грн. заборгованості по орендній платі за договором оренди від 01.09.2012р. № 38/АБ-12, та покласти на відповідача судовий збір.

Позов обґрунтований тим, що позивач за договором оренди передав відповідачу в строкове платне користування приміщення за адресами 1) м. Київ, вул. Богатирська 1-Г, 2) м. Бровари, вул. Київська 227 та 3) м. Житомир, вул. Баранова 55, що обумовило обовязок відповідача сплачувати орендну плату в розмірі та в строк, передбачені договором. Приміщення за адресою м. Київ, вул. Богатирська 1-Г було повернуто орендодавцю за актом 31.08.2013р. Приміщення за адресою м. Бровари, вул. Київська 227 та м. Житомир, вул. Баранова 55А були повернуті орендодавцю за актами 31.07.2015р., а відтак відносини оренди припинилися. Оплата орендної плати за час дії договору здійснювалась невчасно та не в повному обсязі, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість, яку позивач просить суд стягнути з відповідача в примусовому порядку.

Ухвалою від 13.01.2016р. суд прийняв до розгляду позовну заяву державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», порушив провадження у справі № 911/90/16 та призначив справу до розгляду на 01.02.2016р. Ухвалою від 01.02.2016р. в порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено.

Відповідач відзив на позов та витребувані судом документи не подав, в судові засідання 01.02.2016р. та 15.02.2016р. не зявився, про причини незявлення суд не повідомив, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся судом належним чином.

Суд, у відповідності до вимог ст.ст. 64, 87 ГПК України, направляв відповідачу на належну адресу, вказану у позовній заяві, яка відповідає даним залученого до матеріалів справи спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 13.01.2016р. № 21609591, копії ухвал господарського суду від 13.01.2016р. та 01.02.2016р. рекомендованим листом з повідомленням, які на адресу суду не повернулись.

Відповідно до розяснень та рекомендацій Пленуму Вищого господарського суду України, викладених в підпункті 3.9.1 пункту 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час та місце розгляду справи у разі виконання судом вимог частини першої ст. 64, ст. 87 ГПК України. За змістом зазначених статей, зокрема, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно підпункту 3.9.2. пункту 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до права суду, передбаченого ст. 75 ГПК України, справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши позов товариства з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс», с. Петропавловська Борщагівка Києво-Святошинського району (далі по тексту ТОВ «Автобансервіс») до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Ві-Сервіс», м. Бровари (далі по тексту ТОВ «Ві-Сервіс»), вислухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (стаття 179 ЦК України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (стаття 627 ЦК України).

Підставою виникнення взаємних прав та обовязків сторін у справі є укладений 01.09.2012р. між ТОВ «Автобансервіс» (орендодавець) та ТОВ «Ві-Сервіс» (орендар) договір № 38/АБ-12 оренди (далі по тексту Договір), згідно якого орендодавець передає орендарю у тимчасове строкове платне володіння та користування приміщення за адресами м. Київ, вул. Богатирська 1-Г, м. Бровари, вул. Київська 227 та м. Житомир, вул. Баранова 55А. Згідно умов договору:

- передача обєкта в оренду та повернення з оренди здійснюється за актами приймання передачі (пункти 3.1, 8.2 Договору);

- обєкт передається в оренду на умовах щомісячної оплати орендарем орендної плати, яка встановлюється за обєкт в м. Київ 15000,00 грн. з ПДВ, за обєкт в м. Бровари 13000,00 грн. з ПДВ, за обєкт в м. Житомир 3000,00 грн. з ПДВ. Орендна плата перераховується протягом 5 робочих днів з моменту отримання орендарем рахунку (розділ 4 Договору);

- орендар зобовязується відшкодувати орендодавцю витрати з експлуатації обєкта оренди (послуги електро-, тепло- та водопостачання, вивезення сміття тощо) згідно розрахунків, наданих орендодавцем. Орендар має право самостійно укласти договори з відповідними організаціями (пункти 7.7, 7.8 Договору);

- строк оренди 2 роки 11 місяців з моменту отримання орендарем обєкту в оренду за актом приймання-передачі.

Відповідно до ст. 765 ЦК України наймодавець зобовязаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач передав, а відповідач прийняв в оренду обєкти оренди, визначені Договором, про що було складено, підписано та скріплено печатками обох сторін Акти приймання-передачі від 01.09.2012р.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач повернув, а позивач прийняв з оренди обєкти, про що було складено, підписано та скріплено печатками обох сторін Акти приймання-передачі: 1) від 31.08.2013р. щодо обєкту в м. Києві; 2) 31.07.2015р. щодо обєктів в м. Бровари та в м. Житомирі. За таких обставин, станом на дату розгляду справи відносини оренди між позивачем та відповідачем припинилися за згодою сторін. Разом із тим, в порядку частини 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно до частин 1, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За умовами договору, орендар зобовязаний сплатити орендну плату та відшкодувати витрати орендодавця на експлуатацію обєкту на підставі наданих рахунків протягом 5 робочих днів з моменту отримання рахунку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивачем додано до матеріалів справи копії рахунків на оплату, кожен з яких містить скріплений печаткою підпис представника відповідача про отримання рахунку за відповідну дату, за період дії договору всього на суму 620 711,00грн. Оригінали рахунків подано для огляду в судовому засіданні.

Враховуючи, що вказані рахунки відповідачем мали бути оплачені протягом пяти робочих днів з моменту отримання, строк оплати їх є таким, що настав.

Позивач визнає за відповідачем сплату грошових коштів за Договором всього в загальній сумі 218 707,00 грн., на доказ чого надає засвідчені копії банківських виписок.

За таких обставин, прострочена заборгованість відповідача перед позивачем становить 620 711,00 грн. 218707,00 грн. = 402 004,00 грн., що відповідач визнав, підписавши та засвідчивши печаткою Акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.09.2012р. по 01.01.2016р. (копія Акту залучена до матеріалів справи, а оригінал надано для огляду в судовому засіданні).

Позивач звертався до відповідача з претензіями щодо оплати заборгованості з орендної плати від 11.07.2013р. та від 13.10.2015р. № 01-14/3320 (копії претензії з доказами направлення позивачем та отримання відповідачем додані до матеріалі справи). Відповідачем надано позивачу лист від 19.11.2015р. щодо зміни призначення платежу платіжного доручення від 12.10.2015р. №11 на суму 95000,00 грн. в рахунок оплати рахунків за спірним договором оренди. Зазначена оплата врахована позивачем в розрахунку позовних вимог. Доказів оплати існуючої заборгованості в сумі 402 004,00 грн. суду не подано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони, звертаючись до суду, повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд ухвалами від 13.01.2016р. та від 01.02.2016р. зобовязував відповідача надати документи, які свідчать про оплату коштів за договором, пропонував надати відзив на позов з документальним обґрунтуванням заперечень. Відповідач вимоги суду не виконав, доказів належного виконання своїх зобовязань суду не подав, доводів позивача не спростував.

Позивачем заявлено до стягнення суму основного боргу 397162,00 грн. За первинними документами судом встановлено наявність заборгованості в сумі 402004,00 грн. Суд, приймаючи рішення, не вправі виходити за межі позовних вимог, за таких обставин, вимоги позивача належить задовольнити повністю в заявленій сумі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту права є примусове виконання обовязку в натурі.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши наявні у справі докази, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки позивача, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню повністю. Суд приймає рішення про стягнення з відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Ві-Сервіс» на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс» 397 162,00 грн. за договором №38/АБ-12 оренди від 01.09.2012р. У звязку із задоволенням позову, суд в порядку ст. 49 ГПК України покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс» задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства обмеженою відповідальністю «Ві-Сервіс» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, буд. 94, ідентифікаційний код 38107994)

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Петропавловська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд 2, ідентифікаційний код 31982734)

397 162,00 грн. (триста девяносто сім тисяч сто шістдесят дві гривні нуль копійок) основного боргу,

5 957,43 грн. (пять тисяч девятсот пятдесят сім гривень сорок три копійки) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 23.02.2016р.

Суддя О.В. Конюх