донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

16.02.2016р. справа №905/974/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4

від позивача:не з"явився
від відповідача:не з"явився

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Азовський машинобудівний завод", смт.Мангуш, Першотравневий район Донецька область

на рішення господарського судуДонецької області
від21.09.2015 року
у справі№ 905/974/15 (суддя Чернова О.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Зодіак-КБ" м.Київ
до відповідачаПриватного акціонерного товариства "Азовський машинобудівний завод", смт.Мангуш, Першотравневий район Донецька область
простягнення 307 274,78 грн.

ВСТАНОВИВ:

20.07.2015р. до господарського суду Донецької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Зодіак-КБ" м.Київ з позовом до Приватного акціонерного товариства "Азовський машинобудівний завод" смт.Мангуш, Першотравневий район Донецька область про стягнення заборгованості у розмірі 307274,78 грн., з яких сума боргу - 271 191,20 грн., 36 083,58 грн. пеня за договором про надання охоронних послуг № 25 від 01.02.2013р. ( а.с.3-5)

Рішенням господарського суду Донецької області від 21.09.2015р. у справі № 905/974/15 позовні вимоги задоволені повністю (а.с.61-63).

Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 307 274,78 грн., з яких сума основного боргу 271 191,20 грн., 36 083,58 грн. пеня, витрати по сплаті судового збору з розмірі 6154,50 грн.

Судове рішення мотивовано доведеністю вимог позивача. Стягнення пені обгрунтовано домовленістю сторін у її застосуванні у разі прострочення грошового зобов"язання згідно п.7.6 договору з посиланням на норми ст.ст. 547,549, 550, 611 ЦК України та ст.ст.216,217,218 ГК України.

Відповідач, Приватне акціонерне товариство "Азовський машинобудівний завод" звернувся із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права в частині стягнення пені, просив рішення господарського суду Донецької області від 21.09.2015р. у справі № 905/974/15 в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 36 083,58 грн. скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення 36 083,53 грн. пені відмовити ( а.с.80-84).

Зокрема, апелянт наголошує на тому, що відповідачем не заперечується той факт, що він не розрахувався за надані послуги та має перед відповідачем заборгованість з оплати наданих охоронних послуг. В той же час, стягнення пені у розмірі 36083,58 грн. за порушення строків розрахунків, вважає неправомірним з огляду на наступне.

Так, сторони в рамках укладеної Додаткової угоди до договору від 22.06.2015р. узгодили, що з моменту розірвання договору не вважають себе пов"язаними будь-якими правами та обов"язками, що виникли з договору, за винятком розрахунків замовником за надані охороною послуги. Пунктом 2 даної Додаткової угоди сторони дійшли домовленості про розірвання договору про надання охоронних послуг №25 від 01.02.2013р.

Як вважає апелянт, внаслідок розірвання договору з 30 червня 2015 року сторони дійшли згоди припинити дію письмової умови про неустойку у формі пені.

Сторони у судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Судове засідання відкладалося з метою всебічного, повного і об"єктивного розгляду справи.

Враховуючи те, що явка сторін не визнавалася обов"язковою, судова колегія вважала за необхідне розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до частини другої статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв»язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 5 «Про судове рішення», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визначається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Зодіак-КБ" м.Київ юридична особа ( ідентифікаційний код 37961589), що підтверджено Випискою з ЄДРПОУ (а.с.34).

Відповідач, Приватне акціонерне товариство "Азовський машинобудівний завод", Донецька область, Першотравневий район, смт Мангуш, юридична особа (ідентифікаційний код 3254671), що підтверджено витягом Реєстраційної служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області ( а.с.38-39).

01.02.2013р. між Позивачем (за договором - Охорона) та Відповідачем ( за договором - Замовник) укладений договір про надання охоронних послуг №25 (далі-Договір), відповідно до умов п.п. 1.1, якого Замовник передає, а Охорона приймає під охорону обєкт, вказаний в дислокації (Додаток № 1) (а.с.10-18).

Охорона обєкта здійснюється у дні і години, вказані у дислокації та згідно регламенту несення служби на постах, вказаних в Додатку № 2. Система охорони обєкту та дислокація постів визначається Охороною та узгоджується Замовником в додатках, які є невідємною частиною договору (п.п.1.3, 1.4 Договору).

Охорона зобов'язується приймати обєкт під охорону, забезпечувати охорону товарно-матеріальних цінностей Замовника, прийнятих під охорону, від розкрадання і не допускати проникнення сторонніх осіб на обєкт, здійснювати пропускний режим, і т.п. (Розділ 3 Договору).

Розділом 7 Договору сторони визначили порядок розрахунків. Так, відповідно до п.п.7.1. сума Договору складає 43000 грн. щомісяця, в т.ч. 20% ПДВ - 7 166,67 грн. щомісяця.

Факт надання замовнику охоронних послуг підтверджується Актом виконаних робіт (наданих послуг), який складається щомісячно та затверджується представниками Замовника та охорони, які підписали даний договір. Замовник зобовязаний підписати Акт виконаних робіт відповідно до даного Договору не пізніше першого числа наступного за звідним місяцем. В разі обґрунтованих зауважень до Охорони Замовник зобовязаний негайно заявити про них Охороні. Якщо Замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатись на ці відступи від умов Договору. У разі необґрунтованої відмови Замовника підписати (затвердити) Акт виконаних робіт (наданих послуг) Замовник зобовязаний сплатити штраф на користь Охорони у розмірі 0,5% від суми оплати за звітний місяць за кожний день прострочення виконання такого зобовязання (п.п.7.2. Договору).

Відповідно до п.п.7.3.1 передбачено, що строк оплати щомісячно. Сплата Замовником вартості охоронних послуг здійснюється до 05 числа місяця, що слідує за звітним. Оплата здійснюється в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок охорони без попереднього надання охороною рахунка для здійснення оплати.

Згідно з п. 7.6. Договору, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання щодо здійснення обовязкової і повної оплати Послуг в строки, передбачені п. 7.3.1 даного договору, крім штрафу передбаченого п. 7.4.1. Договору, Замовнику нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми невиконаного зобов'язання за кожний день прострочення.

Пунктом 9.1. Договору визначено, що цей договір набуває чинності з 01.02.2013р. і діє до 31.12.2013р.

Після закінчення терміну дії договору, якщо Сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається поновленим на невизначений термін, але кожна із сторін має право припинити його дію, попередивши про це другу сторону за 60 діб (п.9.2).

Перелік обєктів, придбаних під охорону, визначений у дислокації ( Додаток №1 до Договору).

Додатковою угодою № 25/1 від 18.04.2013р. сторонами досягнута згода щодо зміни вартості послуг за договором, що становлять 49500,00грн.(а.с.19).

Додатковою угодою № 2 від 09.10.2013р. змінено ціну договору на 49450,00грн. Визначено, що ціна складається з щомісячної вартості одного цілодобового поста 7475,00грн., щомісячної вартості послуг начальнику відділу охорони 4600,00грн.(а.с.20).

За умовами Додаткової угоди від 01.11.2014р. ціна договору складає 49450,00грн.; ціна складається з щомісячної вартості одного цілодобового поста 7475,00грн., щомісячної вартості послуг начальнику відділу охорони 4600,00грн.(а.с.21).

Додатковою угодою від 18.12.2014р. змінено ціну договору на 41975,00грн. Визначено, що вартість послуг по договору складається з загальної вартості постів охорони, визначених у дислокації (а.с.22).

Додатковою угодою від 22.06.2015р. сторони прийшли до згоди розірвати з 30.06.2015р. Договір № 25 від 01.02.2013р. а.с.23).

Пунктом 2 зазначеної Додаткової угоди передбачено, що з моменту розірвання договору зобов"язання сторін, що виникли з Договору, припиняються і сторони не вважають себе пов"язаними будь-якими правами та обов"язками, що виникли із Договору за винятком здійснення розрахунків Замовником за надані Охороною послуги (а.с.23).

Актом зняття постів засвідчено сторонами факт зняття 30.06.2015р. всіх постів, які були передані під охорону (а.с.24).

У підтвердження наданих послуг за період з грудня 2014р. по червень 2015р. позивач посилається на акти надання послуг № 424 від 1.12.2014р., №19 від 31.01.2015р., №54 від 28.02.2015р., №78 від 31.03.2015р., №98 від 30.04.2015р.,№114 від 31.05.2015р., № 138 від 30.06.2015р. (а.с.25-30,49).

Часткову оплату позивач підтверджує Довідкою про надходження коштів від 11.09.2015р. №Р1-В15/53/2/1886 (а.с.34).

За таких обставин позивач звернувся до господарського суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу у розмірі 271 191,20 грн. та пені у сумі 36083,58 грн. за договором про надання охоронних послуг №25 від 01.02.2013р.

Суть спору полягає у вирішенні питання щодо стягнення боргу за договором про надання послуг з охорони та стягнення пені за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України.

За своєю правовою природою договір про надання охоронних послуг №25 від 01.02.2013р. є договором про надання послуг.

Як встановлено ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг виконавець зобов'язується за завданням замовника надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 11 Цивільного кодексу України закріплено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до п.2 цієї статті ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Правочином, згідно п.1 ст.202 ЦК України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Зобовязанням, відповідно до п.п.1, 2 ст.509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України (надалі ГК України) субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, несплаченими Відповідачем лишились послуги за період з грудня 2014р. по червень 2015р. в сумі 271 191,20грн., жодних доказів на спростування чого відповідачем всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України до матеріалів справи не надано.

Отже, висновок суду про те, що нездійснення оплати наданих послуг і несвоєчасна оплата згідно умов договору №25 від 01.02.2013р. кваліфікується як порушення відповідачем грошових зобов'язань у розумінні ст. 610 ЦК України, а сам відповідач - таким, що прострочив виконання згідно ч. 1 ст. 612 цього Кодексу, колегія суддів вважає правильним, а позовні вимоги щодо задоволення суми боргу у розмірі 271 191,20 грн. обґрунтованими та документально підтвердженими.

Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі - сплата неустойки, що узгоджується із ч. 1 ст. 550 ЦК України.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 ГК України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобов'язань є належною підставою у розумінні ст. 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Згідно з п. 7.6. Договору, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання щодо здійснення обовязкової і повної оплати послуг в строки, передбачені п. 7.3.1 даного договору, крім штрафу передбаченого п. 7.4.1. Договору, Замовнику нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми невиконаного зобов'язання за кожний день прострочення.

Судова колегія вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про застосування позивачем при розрахунку пені розміру подвійної облікової ставки НБУ, оскільки це узгоджується з вимогами Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань щодо обмежень розміру пені, а період стягнення визначений ним із урахуванням меж, передбачених ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Перевіривши розрахунок заявленої пені у розмірі 36083,58 грн., колегія суддів вважає його доведеним, обґрунтованим та арифметично правильним.

Доводи апелянта про те, що з моменту розірвання договору сторони не вважають себе пов"язаними будь-якими правами та обов"язками, що виникли з договору, за винятком розрахунків замовником за надані охороною послуги, не узгоджуються із приписами законодавства, оскільки відповідно до частин другої і третьої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов"язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором. Зі змісту цих норм випливає, що домовленість сторін про розірвання договору не виключає проведення між сторонами розрахунків за зобов"язаннями, що виникли до розірвання договору, в тому числі застосування заходів майнової відповідальності за невиконання (неналежне виконання) грошових зобов"язань (абзац 2 п.1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов"язань" (із змінами та доповненнями).

Таким чином, колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на скаржника.

Керуючись статями 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Азовський машинобудівний завод", смт.Мангуш, Першотравневий район Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 21.09.2015р. у справі №905/974/15 - залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 21.09.2015р. у справі №905/974/15 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.О.Радіонова

Судді І.В.Зубченко

ОСОБА_3

Надр.5 прим:1 у справу; 1позивачу; 1 відповідачу; 1 ДАГС; 1ГС Запорізької обл.