РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016Справа №910/31796/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Юнітрейд ЛТД»
доУправління капітального будівництва та розвитку Державної пенітенціарної служби України
простягнення 824 995,30 грн.

Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Полонський О.Ю., Полонський С.Ю.
від відповідача: Вертай Д.В., Ольянов Д.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнітрейд ЛТД» (надалі - «Товариство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Управління капітального будівництва та розвитку Державної пенітенціарної служби України (надалі - «Управління») про стягнення 824 995,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору підряду №5-12/УКБ від 30.07.2012 р. позивач виконав роботи, а відповідач належним чином грошове зобов'язання по оплаті виконаних робіт не виконав, в зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 440 024,50 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 345 947,26 грн. та 3% річних у розмірі 39 023,54 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.12.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 20.01.2015 р.

20.01.2016 р. представником відповідача до канцелярії суду подано заперечення на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на відсутність бюджетного фінансування.

Судове засідання 20.01.2016 р. не відбулося та було перенесено на 10.02.2016 р.

Представники позивача в судове засідання з'явилися, надали пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали повністю.

Представники відповідача в судове засідання з'явилися, вимоги ухвали суду виконали, проти позову заперечували з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.07.2012 р. між Управлінням (замовник) та Товариством (підрядник) був укладений договір підряду на виконання робіт з будівництва 20 квартирного житлового будинку (1 черга блоку 2 32 квартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованим соцкультпобутом) по вул. 28-Червня, 6а в м. Сокиряни Чернівецької області №5-12/УКБ (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору підрядник зобов'язується у 2012 році виконати роботи з будівництва в обсязі, згідно з кошторисною документацією, а замовник - забезпечити приймання виконаних робіт та оплату їх, згідно з актами виконаних робіт.

Пунктом 1.2 Договору передбачено найменування робіт: будівництво 20 квартирного житлового будинку (1 черга блоку 2 32 квартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованим соцкультпобутом) по вул. 28-Червня, 6а в м. Сокиряни Чернівецької області. Кількість виконуваних за цим договором робіт - 20 квартир загальною площею 1 430 кв.м.

За змістом п. 4.1 Договору розрахунок за цим договором проводиться шляхом оплати робіт замовником після надання підрядником довідок про вартість виконаних робіт за формою №КБ-3 та актів виконаних робіт за формою КБ-2в проміжними платежами в міру виконаних робіт за етапи та остаточний розрахунок за повністю завершені роботи.

Згідно з п. 4.2 Договору підрядник визначає обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, та готує відповідні документи і подає їх для підписання замовнику за 5 днів до завершення звітного періоду. Замовник зобов'язаний підписати подані підрядником документи, що підтверджують виконання робіт, або обґрунтувати причини відмови від їх підписання протягом 5 днів з дня одержання. Оплата виконаних робіт здійснюється протягом 30 днів з дня підписання документів замовником.

На виконання умов Договору позивачем виконані, а відповідачем прийняті підрядні роботи на загальну суму 2 204 444,72 грн., що підтверджується актами виконаних робіт №1 за жовтень 2012 року та №2 за листопад 2012 року.

Відповідачем частково перераховані грошові кошти в якості оплати виконаних робіт у розмірі 1 764 420,22 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із невиконанням відповідачем зобов'язання з оплати виконаних позивачем підрядних робіт, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 440 024,50 грн.

Договір є договором підряду на проведення проектних робіт, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання §4 Глави 61 Цивільного кодексу України та Глави 33 Господарського кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем були виконані роботи на загальну суму 2 204 444,72 грн., що підтверджується актами виконаних робіт №1 за жовтень 2012 року та №2 за листопад 2012 року.

Згідно із ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом п. 4.2 Договору оплата виконаних робіт здійснюється протягом 30 днів з дня підписання документів замовником.

Відповідачем частково перераховані грошові кошти в якості оплати виконаних робіт у розмірі 1 764 420,22 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків та не заперечується представниками сторін.

При цьому, акт звірки взаємних розрахунків, хоча і не є доказом виникнення прав і обов'язків, може і має оцінюватись судами у випадку сумнівів щодо існування правовідносин та виконання зобов'язання.

Судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що наявні у матеріалах справи документи є первинними документами бухгалтерського обліку, належними та допустимими письмовими доказами, що підтверджують існування між сторонами спору зобов'язальних правовідносин, виконання позивачем підрядних робіт, передбачених Договором.

Підписавши акт звірки взаємних розрахунків без зауважень, відповідач вчинив дії, що підтверджують існування правовідносин та виконання зобов'язання за Договором.

Аналогічні висновки містяться у постанові Вищого господарського суду України у справі №920/1782/13 від 15.04.2014 р.

Таким чином, заборгованість відповідача за виконані позивачем роботи становить 440 024,50 грн., а строк виконання грошового зобов'язання на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача грошових коштів у розмірі 440 024,50 грн. на підставі Договору за виконані роботи.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Твердження відповідача про відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання та відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

В даному випадку зобов'язання по оплаті виконаних робіт покладено на замовника (п. 1.1 Договору), а питання щодо здійснення фінансового забезпечення зобов'язань замовника не є предметом даного спору і не можуть вирішуватись в межах заявленого позову.

За приписами ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України не вважаються обставинами, які б звільняли від відповідальності, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів. Також, норма ст. 625 Цивільного кодексу України встановлює правило, згідно з яким боржник не звільняється від відповідальності у зв'язку з неможливістю виконання ним грошового зобов'язання.

Про те, що відсутність бюджетного фінансування не виправдовує бездіяльність і не є підставою для звільнення від матеріальної відповідальності за порушення зобов'язання, зазначено в постанові Верховного Суду України №11/446 від 15 травня 2012 року, а також в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року та «Бакалов проти України» від 30 листопада 2004 року.

Аналогічні висновки містяться в постановах Вищого господарського суду України від 30.10.2014 р. у справі №909/602/14 та від 20.11.2014 р. у справі №910/11121/14.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 440 024,50 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 345 947,26 грн. та 3% річних у розмірі 39 023,54 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з 01.01.2013 р. по 15.12.2015 р.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив та вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 345 947,26 грн. та 3% річних у розмірі 39 023,54 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з Управління на користь Товариства заборгованості у розмірі 440 024,50 грн., інфляційних у розмірі 345 947,26 грн. та 3% річних у розмірі 39 023,54 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнітрейд ЛТД» задовольнити повністю

2. Стягнути з Управління капітального будівництва та розвитку Державної пенітенціарної служби України (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 81, корп. 20; ідентифікаційний код 26346753) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнітрейд ЛТД» (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 75; ідентифікаційний код 21416762) заборгованість у розмірі 440 024 (чотириста сорок тисяч двадцять чотири) грн. 50 коп., 3% річних у розмірі 39 023 (тридцять дев'ять тисяч двадцять три) грн. 54 коп., інфляційні у розмірі 345 947 (триста сорок п'ять тисяч дев'ятсот сорок сім) грн. 26 коп. та судовий збір у розмірі 12 374 (дванадцять тисяч триста сімдесят чотири) грн. 93 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.02.2016 р.

Суддя В.П. Босий