КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"15" лютого 2016 р. Справа №910/18759/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Алданової С.О.

Дикунської С.Я.

за участю представників:

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Трініті-Плюс": Приходько В.І. - представник за довіреністю.

Від прокуратури: представник не з?явився.

Від Міністерства оборони України, уповноваженим органом якого у спірних правовідносинах є Київське квартирно-експлуатаційне управління: Барнат В.В., Сіжаєнко І.О. - представники за довіреностями.

Від Закритого акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Артур": представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трініті-Плюс"

на рішення Господарського суду м. Києва від 21.09.2015 року

у справі № 910/18759/15 (суддя: Ю.В. Цюкало)

за позовом Заступника військового прокурора Центрального регіону України

в інтересах держави в особі Міністерства оборони України,

уповноваженим органом якого у спірних правовідносинах є

Київське квартирно-експлуатаційне управління

до Закритого акціонерного товариства "Науково-виробниче

підприємство "Артур"

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року Заступник військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, уповноваженим органом якого у спірних правовідносинах є Київське квартирно-експлуатаційне управління звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Закритого акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Артур" про стягнення 119 960,93 грн. основної заборгованості, 16 491,47 грн. пені, 1 019,73 грн. відсотків за користування коштів, 33 328,57 грн. інфляційний втрат, а також, 45 198,87 грн. компенсації земельного податку, 789,28 грн. відсотків за користування коштами, 16 105,86 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди № 152/2002/ГоловКЕУ від 16.09.2002 року.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 21.09.2015 року позов задоволено частково, а саме стягнуто з Закритого акціонерного товариства "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "АРТУР" на користь Київського квартирно-експлуатаційного управління 231 163,99 грн. (двісті тридцять одна тисяча сто шістдесят три гривні 99 копійок) заборгованості з орендної плати, 34 474,84 грн. (тридцять чотири тисячі чотириста сімдесят чотири гривні 84 копійки) пені за несвоєчасну оплату оренди, 18 844,59 грн. (вісімнадцять тисяч вісім сорок чотири гривні 59 копійок) інфляційних втрат за несвоєчасну оплату оренди, 1 846,85 грн. (одна тисяча вісімсот сорок шість гривень 85 копійок) 3% річних за несвоєчасну оплату оренди, 59 114,84 грн. (п'ятдесят дев'ять тисяч сто чотирнадцять гривень 84 копійки) заборгованості з компенсації земельного податку, 18 728,01 грн. (вісімнадцять тисяч сімсот двадцять вісім гривень 01 копійка) інфляційних втрат за несвоєчасну компенсацію земельного податку та 1 136,39 грн. (одна тисяча сто тридцять шість гривень 39 копійок) 3% річних за несвоєчасну компенсацію земельного податку. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою вдповідальністю "Трініті-Плюс" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Товариство з обмеженою вдповідальністю "Трініті-Плюс" зазначило, що оскаржуване ним рішення Господарського суду м.Києва від 21.09.2015 року впливає на його права та обов'язки, оскільки 30.09.2005 року між Товариством з обмеженою вдповідальністю "Трініті-Плюс" та Закритим акціонерним товариством "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "АРТУР" було укладено договір комерційного представництва№ 1/05-ор, на підставі п. 1.1 та п. 4.2 якого Товариство з обмеженою вдповідальністю "Трініті-Плюс" сплачувало орендну плату на рахунок Київського квартирно-експлуатаційного управління.

Київським квартирно-експлуатаційним управлінням надано відзив на апеляційну скаргу, в якому воно зазначило, що Договір оренди № 152/2002/ГоловКЕУ від 16.09.2002 року було укладено між Міністерством оборони України (орендодавець) в особі Головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (перейменовано у Київське квартирно-експлуатаційне управління) та Закритим акціонерним товариством "Науково-виробничим підприємством "Артур", отже саме між ними виникли правовідносини та договірні зобов'язання, та наголосило, що з Товариством з обмеженою вдповідальністю "Трініті-Плюс" у нього відсутні будь-які договірні відносини з приводу спірних об'єктів нерухомого майна.

Представники прокуратури та відповідача в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників прокуратури та відповідача за наявними в матеріалах справи доказами.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем і в статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадку і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 91 ГПК України передбачено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

З наведеного вбачається, що судове рішення повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

У пункті 5-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.05.2011 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ ГПК України" із змінами і доповненнями зазначено, що у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК України підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі пункту першого частини 1 ст. 80 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження (аналогічна правова позиція висловлена у постанові Вищого господарського суду України №911/5124/14 від 20.05.2015).

Як встановлено вище, апелянт - Товариство з обмеженою вдповідальністю "Трініті-Плюс" не є учасником правовідносин, що виникли між сторонами у даній справі.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Проте, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що воно не містить жодних приписів щодо прав та обов'язків апелянта.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Таким чином, встановивши, що оскаржуваним рішенням питання про права та обов'язки апелянта не вирішувалися, а отже не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, у зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження, господарський суд апеляційної інстанції своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження.

Керуючись ст. 80, 86, 91, 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Припинити апеляційне провадження у справі № 910/18759/15 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Трініті-Плюс" на рішення Господарського суду м. Києва від 21.09.2015 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Коршун

Судді С.О. Алданова

С.Я. Дикунська