номер провадження справи 20/98/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2016 Справа № 908/2253/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, буд. 2, тел. 062-3816209, 3816134)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торг-Строй Компанія (83030, м. Донецьк, вул. Майська, буд. 86А, тел. НОМЕР_1)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_1 (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5, оф. 101)

про витребування майна з чужого незаконного володіння

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача не зявився (ОСОБА_2 (дов. б/н від 20.03.2015 р.) у судовому засіданні 18.06.2015 р.);

Від відповідача не зявився

Від третьої особи ОСОБА_3 (дов. № 23-12/15-34 від 23.12.2015 р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком заявлений позов до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торг-Строй Компанія про витребування з незаконного володіння відповідача та передачі його у володіння позивача майна: катка самохідного вібраційного НАММ Walze TYP HD90 з кабіною, системою опалення та проблисковим маячком, номер шасі H1810377, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції у звязку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції було змінено територіальну підсудність господарських справ, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, - господарським судам, що визначаються головою Вищого господарського суду України.

Розпорядженням Голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р Про зміну територіальної підсудності господарських справ, у звязку з неможливістю здійснювати правосуддя господарськими судами Донецької і Луганської областей, Донецьким апеляційним господарським судом у районі проведення антитерористичної операції, на підставі подання Державної судової адміністрації України від 26.08.2014 р. № 8-4166/14 та від 29.08.2014 р. № 8-4211/14, керуючись статтею 1 Закону України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції, статтею 34 Закону України Про судоустрій та статус суддів було визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, здійснюється зокрема: господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області господарським судом Запорізької області.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 р., автоматичним розподілом справ між суддями від 03.04.2015 р., справу № 908/2253/15-г передано на розгляд судді Гандюковій Л.П.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.04.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду суддею Гандюковою Л.П., порушено провадження у справі № 908/2253/15-г, справі присвоєно номер провадження 20/98/15, справу призначено до розгляду на 29.04.2015 р.

Згідно з Розпорядженням Голови Вищого господарського суду України від 24.04.2015 р. № 21р відновлено роботу господарського суду Донецької області з 27.04.2015 р.; господарському суду Запорізької області забезпечити розгляд справ, підсудних господарському суду Донецької області, що надійшли на розгляд господарського суду Запорізької області до 27.04.2015 р. на підставі Закону України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції та розпорядження Голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р.

На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи № 908/2253/15-г відкладався на 02.06.2015 р. Ухвалою суду від 15.05.2015 р. на підставі ст. 27 ГПК України до участі в справі, за його письмовою заявою, залучено ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Ухвалою суду від 02.06.2015 р. на підставі ст. 69 ГПК України продовжено строк вирішення спору в справі на 15 днів до 18.06.2015 р., на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 18.06.2015 р. Ухвалою суду від 18.06.2015 р. на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України провадження в справі № 908/2253/15-г зупинено до вирішення по суті господарської справи № 908/573/15-г, що розглядається господарським судом Запорізької області, та набрання рішенням по цій справі законної сили. Ухвалою від 22.06.2015 р. провадження в справі № 908/2253/15-г поновлено для вирішення питання про прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви ТОВ «Торг-Строй Компанія» (вих. № 16/06-02/тск/ю від 16.06.2015 р.). Ухвалою суду від 22.06.2015 р. відмовлено ТОВ «Торг-Строй Компанія» в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору при поданні зустрічної позовної заяви (вих. № 16/06-02/тск/ю від 16.06.2015 р.); повернуто ТОВ «Торг-Строй Компанія» зустрічну позовну заяву (вих. № 16/06-02/тск/ю від 16.06.2015 р.) із доданими до неї документами без розгляду. Ухвалою суду від 22.06.2015 р. зупинено провадження в справі № 908/2253/15-г із підстав, викладених в ухвалі від 18.06.2015 р. - до вирішення по суті господарської справи № 908/573/15-г, що розглядається господарським судом Запорізької області, та набрання рішенням по цій справі законної сили. У звязку з надходженням апеляційної скарги ТОВ «Торг-Строй Компанія» на ухвалу господарського суду Запорізької області від 22.06.2015 р. про повернення зустрічної позовної заяви, 03.07.2015 р. матеріали справи № 908/2253/15-г направлені до Донецького апеляційного господарського суду.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 09.07.2015 р. у справі № 908/2253/15-г повернуто без розгляду апеляційну скаргу ТОВ «Торг-Строй Компанія» на ухвалу господарського суду Запорізької області від 22.06.2015 р. у справі № 908/2253/15-г. У звязку з надходженням касаційної скарги ТОВ Шляхове будівництво Альтком на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 09.07.2015 р., матеріали справи 28.07.2015 р. направлені до Донецького апеляційного господарського суду на його запит. Ухвалою Вищого господарського суду України від 25.09.2015 р. у справі № 908/2253/15-г касаційну скаргу повернуто ТОВ Шляхове будівництво Альтком без розгляду.

Ухвалою суду від 01.02.2016 р. на підставі ст. 79 ГПК України провадження в справі № 908/2253/15-г поновлено з 15.02.2016 р., судове засідання призначене на 15.02.2016 р.

У судовому засіданні 15.02.2016 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судове засідання, призначене на 15.02.2016 р., позивач не зявився, причини неявки суду невідомі. Будь-яких письмових заяв, клопотань, в т.ч. заяви про відмову від позову, від позивача до суду не надійшло.

Позивач у судових засіданнях 02.06.2015 р., 18.06.2015 р. підтримував позовні вимоги згідно з позовною заявою. Судом розглядаються позовні вимоги, викладені в позовній заяві вих. № 01/04-21 від 01.04.2015 р., за якою порушено провадження в даній справі.

Позовні вимоги, викладені в позовній заяві, мотивовані наступним. На підставі укладеного договору фінансового лізингу № L374-03/07 від 22.03.2007 р. позивач набув у володіння та користування майно каток самохідний вібраційний НАММ Walze TYP HD90 з кабіною, системою опалення та проблисковим маячком, номер шасі H1810377, реєстраційний номер НОМЕР_2, яке і використовував належним чином на території міста Донецька та області для будівництва обєктів автошляхового та авіаційного господарства держави. У звязку з виникненням із травня 2014 р. непередбачуваних обставин діяльності терористичних організацій та проведення ними воєнних дій на території міста Донецька та області (фактично обставин непереборної сили), виникла реальна загроза значного пошкодження або повної втрати цього майна. Задля недопущення цього та з метою збереження майна позивач, уклавши з відповідачем договір від 03.06.2014 р. та відповідний акт приймання-передачі, передав дане майно на відповідальне зберігання строком до 30.12.2014 р. Позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою вих. № 08/1-15 від 08.01.2015 р. повернути майно в звязку з закінченням терміну відповідального зберігання. Отримав відповідь (лист № 03/01/15 від 09.01.2015 р.) про те, що відповідач фізично не може це зробити у встановлені терміни, мотивуючи це відсутністю власних співробітників у місці його зберігання в м. Донецьку та проходження періодичних воєнних дій у цій місцевості. Відповідач майно не повернув. Таким чином, відповідач після спливу строку дії договору зберігання незаконно утримуючи майно у себе, порушує право позивача як законного володільця лізингоодержувача за договором фінансового лізингу № L374-03/07 від 22.03.2007 р. на володіння та користування вказаним майном. Відповідно до прохальної частини позовної заяви просить витребувати у ТОВ «Торг-Строй Компанія» майно - каток самохідний вібраційний НАММ Walze TYP HD90 із кабіною, системою опалення та проблисковим маячком, номер шасі H1810377, реєстраційний номер НОМЕР_2 із незаконного володіння і передати його у володіння ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком». Позовні вимоги обґрунтовані ст. 9 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст.ст. 11, 13, 14, 16, 20, 202, 252, 395, 398, 400, 526, 626, 627, 638, 759, 763, 764, 806 ЦК України, ст.ст. 20, 67, 174, 179, 180, 193 ГК України.

У судові засідання відповідач не зявлявся. Будь-яких документів, заяв, клопотань, у т.ч. письмового відзиву, від відповідача до суду не надходило.

Відповідно до матеріалів справи місцезнаходженням відповідача є адреса: 83030, Донецька область, м. Донецьк, вул. Майська, буд. 86А. У звязку з тим, що ДП «Укрпошта» припинено приймання та пересилання поштових відправлень на/з територію (ї) Донецької області, зокрема, м. Донецьк, ухвали суду на адресу відповідача не направлялися. Відповідні копії листів УДППЗ «Укрпошта» є в матеріалах справи. Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 р. № 01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» (зі змінами внесеними Інформаційним листом Вищого господарського суду України від 01.12.2014 р. № 01-06/2052/14) інформація про час і місце судових засідань розміщувалася на сторінці господарського суду Запорізької області офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет, доказом чого є ОСОБА_3 з веб-сторінки офіційного сайта.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач отримав копію позовної заяви ТОВ "Шляхове будівництво «Альтком», що вбачається з відповідної відмітки, зробленої на позовній заяві директором ТОВ «Торг-Строй Компанія», підпис якого скріплений круглою печаткою відповідача. Крім того, відповідач звертався до господарського суду Запорізької області з зустрічною позовною заявою вих. № 16/06-02/тск/ю від 16.06.2015 р., яка була повернута останньому без розгляду ухвалою від 22.06.2015 р. Зазначена ухвала від 22.06.2015 р. оскаржувалася ТОВ «Торг-Строй Компанія» в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачу відомо про судовий розгляд справи № 908/2253/15-г у господарському суді Запорізької області.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні. У письмовому поясненні, яке надійшло до суду 02.06.2015 р., третя особа зазначила, що ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1» (лізингодавець) на виконання умов договору фінансового лізингу № L374-03/07 від 22.03.2007 р. передав у тимчасове володіння та користування позивачу (лізингоодержувачу) майно (предмет лізингу) тандемний каток HD90 фірми НАММ, серійний номер шасі H1810377, підтверджується підписаним актом приймання-передачі предмета лізингу від 09.10.2007 р. Строк лізингу закінчився у жовтні 2012 р. Господарським судом Запорізької області позов лізингодавця до лізингоодержувача про витребування предмета лізингу в звязку з закінченням строку лізингу задоволений, про що ухвалене 30.03.2015 р. рішення в справі № 908/573/15-г. Натомість предмет лізингу позивачем третій особі не повернутий. Предмет лізингу, власником якого є третя особа в справі, за погодженням та сприянням позивача, був оглянутий 02.09.2014 р. на трасі Київ-Харків, про що складений відповідний акт та здійснена фотофіксація предмета лізингу. Таким чином, спростовуються твердження позивача про те, що предмет лізингу нібито був переданий на зберігання 03.06.2014 р. ТОВ «Торг-Строй Компанія» в місті Донецьку Донецької області (або в будь-якому іншому місці). До того ж, позивач відповідно до договору фінансового лізингу не повідомляв лізингодавця про обставини, які унеможливлюють його виконання та не звертався за дозволом про передачу предмета лізингу на зберігання.

Також у письмовому поясненні третьої особи викладено клопотання про витребування від позивача доказів зарахування судового збору за подання позовної заяви; витребування від позивача достовірних відомостей щодо місця фактичного знаходження предмету лізингу; витребування від позивача товарно-транспортної накладної та путівного листа на транспортування предмету лізингу до місця зберігання.

Клопотання третьої особи про витребування доказів відхилено ухвалою суду від 02.06.2015 р., як таке, що не відповідає приписам ст. 38 ГПК України.

15.02.2016 р. через канцелярію суду від третьої особи надійшов супровідний лист, в якому викладено клопотання про долучення до матеріалів справи документів (міститься в матеріалах справи). У листі також зазначено, що рішенням у справі № 908/573/15-г встановлено, що договір зберігання б/н від 03.06.2014 р. відповідає ознакам фіктивності, оскільки не спрямований на настання реальних правових наслідків виникнення обовязку ТОВ «Торг-Строй Компанія» здійснювати заходи по збереженню майна, а спрямований на створення юридичних умов для продовження протиправного володіння спірним майном (власником якого є ТОВ «Раййфайзен ОСОБА_1») з боку ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком».

Суд визнав можливим розглянути справу по суті в порядку ст. 75 ГПК України у відсутність сторін за наявними в ній матеріалами, оригінали яких оглянуті в попередніх судових засіданнях.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника третьої особи та представника позивача, які надавалися в попередніх судових засіданнях, суд

ВСТАНОВИВ:

22.03.2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_1 (лізингодавець за договором, третя особа в справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком (лізингоодержувач, позивач) був укладений договір фінансового лізингу № L374-03/07.

Відповідно до п. 1.1 договору лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (додаток № 2 до цього договору) (надалі предмет лізингу), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

Строк лізингу, відповідно до п.п. 1.2, 1.3 договору, складається з періодів лізингу, зазначених у Графіку платежів (додаток № 1) та не може бути менше одного року. Предмет лізингу передається лізингоодержувачу для використання у його господарській діяльності.

У пункті 8.1 договору лізингу зазначено, що він набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та сплати лізингоодержувачем авансового лізингового платежу згідно з Графіком і діє до повного виконання сторонами своїх обовязків за цим договором.

До договору сторонами підписані: додаток № 1 «Графік платежів», додаток № 2 «Специфікація», додаток № 3 «Акт приймання-передачі предмета лізингу», додаток № 4 «Загальні умови фінансового лізингу».

Специфікацією (додаток № 2 до договору) сторони визначили, що предметом лізингу є тандемний коток HD 90 фірми HAMM з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком у кількості однієї одиниці.

03.06.2014 р. між ТОВ Шляхове будівництво Альтком (поклажодавцем, позивачем у справі) та ТОВ Торг-Строй Компанія (зберігачем, відповідачем у справі) було укладено договір зберігання, згідно п. 1.1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, поклажодавець передає, а зберігач приймає на зберігання протягом строку дії цього договору рухоме майно (спеціальну будівельну техніку та автомобілі) відповідно та на підставі акту приймання-передачі, який є невідємною частиною цього Договору.

Пунктами 1.2, 1.3 договору зберігання визначено, що зберігання за цим договором є безоплатним. Зберігання майна буде здійснюватися на території міста Донецька.

Згідно з п.п. 6.1, 6.2 договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк дії цього договору закінчується 30.12.2014 р.

Згідно з актом приймання передачі від 03.06.2014 р., долученого позивачем до позовних матеріалів, спірне майно передано позивачем ТОВ Торг-Строй Компанія на відповідальне зберігання.

Листом від 08.01.2015 р. вих. № 08/1-15 позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути йому як законному володільцю майно, передане за договором зберігання від 03.06.2014 р., у звязку зі спливом 30.12.2014 р. строку зберігання майна.

У відповідь (лист № 03/01/15 від 09.01.2015 р.) на вказаний лист, відповідач повідомив про неможливість повернення техніки внаслідок проходження на території м. Донецька періодичних військових дій, а також важкої економічної ситуації на підприємстві, в умовах якої відповідач змушений компенсувати понесені витрати на охорону цього майна шляхом його часткового використання. Зазначено, що після стабілізації військово-політичної ситуації у місті техніка буде передана позивачу в належному стані.

У квітні 2015 р. позивач звернувся до господарського суду з позовом, за яким порушено провадження у даній справі, з вимогою про витребування з незаконного володіння відповідача та передачі у володіння позивача: ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» майна: катка самохідного вібраційного НАММ Walze TYP HD90 з кабіною, системою опалення та проблисковим маячком, номер шасі H1810377, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню на наступних підставах.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на ст. 400 ЦК України.

Нормами ст. 400 ЦК України передбачено, що недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Провадження в справі № 908/2253/15-г зупинялося господарським судом до вирішення по суті господарської справи № 908/573/15-г, що розглядалася господарським судом Запорізької області, та набрання рішенням по цій справі законної сили.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 30.03.2015 р. у справі № 908/573/15-г за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Раййфайзен ОСОБА_1» до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» про витребування майна з чужого незаконного володіння, витребувано з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» та передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Раййфайзен ОСОБА_1» наступне майно: тандемний каток HD90 фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, серійний номер H1810377.

Зазначене рішення залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23.09.2015 р. у справі № 908/573/15-г, яка відповідно до приписів ст. 105 ГПК України набрала законної сили 23.09.2015 р..

Рішенням у справі № 908/573/15-г встановлено, що строк лізингу за договором фінансового лізингу № L374-03/07 від 22.03.2007 р. скінчився у жовтні 2012 р., предмет лізингу знаходиться в користуванні ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком», після закінчення строку лізингу ТОВ «Раййфайзен ОСОБА_1» повернутий не був.

Згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотною умовою договору лізингу, зокрема, є строк лізингу строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України Про фінансовий лізинг лізингоодержувач зобов'язаний у разі закінчення строку лізингу повернути предмет лізингу.

Відповідно до ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Згідно зі ст. 399 ЦК України право володіння припиняється у разі: 1) відмови володільця від володіння майном; 2) витребування майна від володільця власником майна або іншою особою; 3) знищення майна. Право володіння припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, станом на день укладення сторонами договору зберігання б/н від 03.06.2014 р., який покладений позивачем у підставу позову в справі № 908/2253/15-г, позивач ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» не був добросовісним володільцем майна (предмета позову в справі № 908/2253/15-г) внаслідок закінчення строку лізингу за договором фінансового лізингу № L374-03/07 від 22.03.2007 р. у жовтні 2012 р.

Як вбачається із позовної заяви та встановлено судом, правовідносини сторін (позивача та відповідача) у даній справі щодо спірного майна виникають із договору зберігання, укладеного 03.06.2014 р., та спір пов'язаний з невиконанням зберігачем своїх зобов'язань щодо повернення майна. Тобто, відповідач не є недобросовісним незаконним володільцем, оскільки в даному випадку майно передано відповідачу за договором зберігання та правовідносини сторін мають зобовязальний характер.

Таким чином, у даному випадку правовідносини сторін врегульовано приписами цивільного законодавства, а сааме: глави 66 ЦК України, якою передбачено наслідки невиконання сторонами договору зберігання своїх зобов'язань.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18).

Згідно ст. 22 ГПК України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Від позивача в ході розгляду судового розгляду справи не надходило заяви про зміну предмета чи підстави позову, а також клопотання про вихід за межі позовних вимог на підставі ст. 83 ГПК України.

Отже, позивач не може витребувати майно в заявлений спосіб, оскільки відносини зберігання передбачають інші способи захисту порушеного права зберігача і поклажодавця та порядок врегулювання спорів.

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.10.2015 р. у справі № 905/680/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торг-Строй Компанія» про витребування майна з чужого незаконного володіння та за позовом третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1» до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Торг-Строй Компанія» про визнання договору зберігання б/н від 03.06.2014 р. недійсним та витребування майна, визнано недійсним договір зберігання б/н від 03.06.2014 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торг-Строй Компанія».

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень зазначене рішення суду набрало законної сили 30.10.2015 р.

Судом при розгляді спору в справі № 905/680/15 встановлено, що договір зберігання б/н від 03.06.2014 р. не спрямований на настання реальних правових наслідків виникнення обовязку відповідача за первісним позовом (ТОВ «Торг-Строй Компанія») здійснювати заходи по збереженню майна, а спрямований на створення юридичних умов для подовження протиправного володіння спірним майном з боку позивача (ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком»). Договір зберігання від 03.06.2014 р., укладений між ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» та ТОВ «Торг-Строй Компанія», відповідає ознакам фіктивності, що зумовлює визнання його судом недійсним.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 3 ст. 35 ГПК України, суд зазначає, що оскільки договір зберігання від 03.06.2014 р., який покладений позивачем у підставу позову за вимогою про витребування майна, є недійсним і не створює правових (юридичних наслідків), тому вказана обставина є додатковою підставою для відмови у позові за позовною вимогою про витребування майна та передачу його у володіння позивачу.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складається з фактів - підстав позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Частиною 2 статті 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Аналізуючи надані документи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем документально та нормативно не доведені, внаслідок чого задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 17 лютого 2016 р.

Суддя Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів із дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.