ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"22" лютого 2016 р. Справа № 902/616/15

Господарський суд Вінницької області в складі головуючого судді Тісецького С.С., при секретарі судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши в приміщенні суду справу

за позовом : Компанії "Nemiroff Holding Limited", Themistocles Dervis Street, Elenion Building, 2nd, floor, CY-1066 Nicosia Cyprus, адреса для листування: м. Київ, вул. Старонаводницька, 13А

до : дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", 22800, м. Немирів, вул. Горького, 31, Вінницька область

за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору : ОСОБА_1, 04071, АДРЕСА_1

про визнання наказу незаконним та його скасування

представники :

від позивача в особі представника Сальник М.А. : Мировський В.А. - за за довіреністю

від відповідача : Янчук В.В. - за довіреністю

від третьої особи ОСОБА_1 : ОСОБА_5 - за угодою; ОСОБА_6 - за довіреністю

В С Т А Н О В И В :

28.04.2015 року від Компанії "Nemiroff Holdings Limited" до господарського суду Вінницької області надійшов позов до дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" про визнання незаконним та скасування наказу.

За вказаним позовом 30.04.2015 року господарським судом Вінницької області порушено провадження у справі № 902/616/15, призначено судове засідання на 20.05.2015 року.

В подальшому, 04.06.2015 року господарським судом Вінницької області прийнято рішення у справі № 902/616/15, яким позов задоволено повністю; визнано незаконним та скасовано наказ Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" "Про переведення" № 159-НК від 03.03.2014 року; стягнуто з дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" на користь Компанії "Nemiroff Holding Limited" (Themistocles Dervis Street, Elenion Building, 2nd , floor, CY-1066 Nicosia Cyprus) 1 218,00 гривень судового збору.

Вказане рішення суду переглядалось вищими судовими органами.

Так, постановою Вищого господарського суду України від 22.12.2015 року скасовано постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 28.09.2015 року та рішення господарського суду Вінницької області від 04.06.2015 року у справі № 902/616/15 та вказану справу передано на новий розгляд до господарського суду Вінницької області.

11.01.2016 року до господарського суду Вінницької області повернулась справа № 902/616/15.

Згідно розпорядження керівника апарату суду від 11.01.2016 року та повторного автоматичного розподілу справ, справу № 902/616/15 передано на розгляд судді Тісецькому С.С..

Ухвалою суду від 13.01.2016 року справу № 902/616/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.02.2016 року.

В зв'язку з неявкою представника позивача та неподанням останнім витребуваних доказів, ухвалою суду від 01.02.2016 року відкладено розгляд даної справи на 22.02.2016 року.

Також, ухвалою суду від 01.02.2016 року, ухвалено судове засідання 22.02.2016 року о 14.30 год. у справі № 902/616/15 провести в режимі відеоконференції в приміщенні господарського суду Вінницької області через Київський апеляційний господарський суд за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору : ОСОБА_1.

01.02.2016 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" просить суд відмовити повністю в задоволенні позовних вимог, з таких підстав.

Відповідно до оскаржуваного наказу, він датований 03.03.2014 року та підписаний Генеральним директором ОСОБА_7.

20.10.2011 року Акціонерною компанією "Nemiroff Holding Limited", єдиним власником дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" прийнято рішення № 20-10-2011/1 про :

- Усунення (відкликання) ОСОБА_7,від виконання обов'язків Генерального директора дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" з 24 жовтня 2011 року або в перший день після її виходу з відпустки (лікарняного), відпустки без збереження заробітної плати;

- Призначення ОСОБА_8, генеральним директором відповідача з 25 жовтня 2011 року;

- Зобов'язання ОСОБА_7 до 26 жовтня 2011 року, або в перший день після її виходу з відпустки (лікарняного), відпустки без збереження заробітної плати тощо, передати всі реєстраційні, установчі, бухгалтерські, банківські, розрахунково-касові, фінансово-господарські та будь-які інші документи дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", включаючи податкову, статистичну та будь- яку іншу звітність, а також всі круглі печатки, кутові та інші штампи дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", за актом приймання-передачі ОСОБА_8, а також забезпечити передачу зазначених документів у визначений строк вищезазначеній особі за актами приймання-передачі будь-якими третіми особами у разі, якщо такі документи або будь-яка їх частина знаходиться у третіх осіб;

- Скасування всіх довіреностей (доручень), виданих дочірнім підприємством "Українська горілчана компанія "Nemiroff" для здійснення будь-яких дій будь-якими особами в період з дати державної реєстрації дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" до 24 жовтня 2011 року включно;

- Встановлення, що єдиною особою, яка має право вчиняти дії від імені дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", в тому числі підписувати договори (угоди, контракти), правочини (юридично значимі дії), та вчиняти будь-які інші дії, без довіреності, є Генеральний директор (керівник) дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" ОСОБА_8.

Виходячи з аналізу вимог чинного законодавства та умов статуту ДП "УГК "Nemiroff", виконавчий орган підприємства (генеральний директор) може бути усунутий з посади в будь-який час та з будь-яких підстав власником підприємства та є таким, що позбавлений повноважень в сфері управлінської діяльності підприємством, з дати прийняття відповідного рішення власником.

Відтак, оскільки рішенням власника, який має право приймати будь-які рішення стосовно діяльності підприємства, як вищий орган управління підприємства, ОСОБА_7 усунуто (відкликано) від виконання обов'язків генерального директора дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", чим позбавлено її права у сфері будь-якої управлінської діяльності ще з 24 жовтня 2011 року, підписані нею документи від імені ДП "УГК "Nemiroff" в тому числі оспорюваний наказ, не є за своєю природою юридичними фактами які б породжували, припиняли або змінювали будь-які права чи обов'язки для ДП "УГК "Nemiroff".

Окрім того, усунення ОСОБА_7 від виконання обов'язків генерального директора досліджувався в наступних справах : № 910/3478/14, № 5011-74/13185-2012. Так, Вищий господарський суд України у постанові від 10.07.2013 року по справі № 5011-74/13185-2012 прописав : "Але судами встановлено, що повноваження ОСОБА_7 як виконавчого органу припинились з моменту прийняття і оприлюднення рішення про її відкликання".

Відтак, зважаючи на той факт, що наказ № 159-НК від 03.03.2014 р. який містися в матеріалах справи підписаний не уповноваженою особою, на думку відповідача, він не є юридичним фактом та не породив будь-який правових наслідків ні для позивача ні для відповідача по справі, а отже не порушив чиї небудь права.

З огляду на викладене, відповідач вказує, що позов задоволенню не підлягає.

Також 01.02.2016 року від третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 до суду надійшла заява (вх. № 06-52/855/16 від 01.02.2016 року) про припинення провадження у справі № 902/616/15.

Зокрема, у поданій заяві вказується, що позивач звернувся до суду із вимогою визнати протиправним та скасувати виникнення трудових відносин між відповідачем та ОСОБА_1, що оформлено наказом № 159-НК від 03.03.2014 року, який не впливає на корпоративні права позивача.

При цьому, у заяві звертається увага на те, що незалежно від суб'єктного складу, вимога про скасування наказу про призначення (переведення) посадової особи або розірвання трудового договору не може розглядатися господарським судом, а відповідно провадження в справі має бути припинено на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК України.

На визначену дату 22.02.2016 року в судове засідання, яке проведено в режимі відеоконференції, з'явилися представники позивача, відповідача та третьої особи.

В ході розгляду справи по суті, представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник відповідача позов не визнав з підстав, вказаних у відзиві. Представники представники третьої особи також позов не визнали та зазначили про розгляд наявного у справі клопотання щодо припинення провадження у справі.

Суд заслухавши представників сторін та третьої особи, оглянувши та оцінивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Згідно матеріалів справи № 902/616/15, позовні вимоги мотивовані тим, що 23.08.2007 року наказом адміністративного директора ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" № 960-НК прийнято на роботу за сумісництвом з 23.08.2007 року ОСОБА_1 на посаду директора юридичного департаменту з посадовим окладом згідно штатного розпису.

03.08.2011 року Компанією "Nemiroff Holdings Limited" прийнято рішення № 03-08-2011 (а.с. 59-63, т. 1), відповідно до п. 4 якого для ДП "УГК "Nemiroff" встановлено обмеження щодо спільної роботи осіб, які є родичами чи свояками генерального директора, та які у зв'язку з виконанням трудових обов'язків підпорядковані або підконтрольні Генеральному директору або/та один одному. Пунктом 5 відповідного рішення також зобов'язано генерального директора Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" ОСОБА_7 звільнити та не приймати ряд осіб, які є родичами чи свояками генерального директора. Серед цих осіб, зокрема, вказано ОСОБА_1.

03.03.2014 року наказом генерального директора ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" ОСОБА_7 № 159-НК було переведено ОСОБА_1, директора юридичного департаменту, з 03.03.2014 року на посаду заступника генерального директора ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с. 74, т. 1).

Порушення, на думку позивача, вказаним наказом, є положень ст. 135 ГК України, ст. 92 ЦК України, статуту дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" та рішення Компанії "Nemiroff Holdings Limited" від 03.08.2011 року за № 03-08-2011 та прийняття оспорюваного наказу без погодження з власником - Компанією "Nemiroff Holdings Limited", що стали підставами для звернення Компанії "Nemiroff Holdings Limited" з позовом до суду про визнання незаконним та скасування наказу "Про переведення" № 159-НК від 03.03.2014 року.

В силу ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Як видно з матеріалів позовної заяви, наказ про переведення ОСОБА_1, з посади директора юридичного департаменту на посаду заступника генерального директора ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" № 159-НК, який позивач просить визнати недійсним, підписаний від імені Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" ОСОБА_7.

Разом з тим, в ході розгляду позовної заяви судом встановлено, що 20 жовтня 2011 Компанією "Nemiroff Holdings Limited", власником Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", прийнято рішення № 20-10-2011/1 про усунення ОСОБА_7 від виконання обов'язків генерального директора Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" з 24 жовтня 2011 року та призначення ОСОБА_8 генеральним директором дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" з 25 жовтня 2011 року.

Вказані факти досліджувались у справі № 5011-74/13185-2012.

Згідно постанови Вищого господарського суду України від 10 липня 2013 року у справі № 5011-74/13185-2012 за позовом "Nemiroff Holdings Limited" до ТOB "Управляюча компанія "Nemiroff" та ДП "УГК "Nemiroff" і третіх осіб (ОСОБА_7, ОСОБА_8, Державний реєстратор Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області) про зобов'язання вчинити дії, судова колегія дійшла висновку, що повноваження ОСОБА_7 як генерального директора Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" припинились з моменту прийняття і оприлюднення рішення про її звільнення.

Як зазначено в постанові ВГСУ від 10.07.2013 р. судами встановлено, що рішення акціонерної компанії "Nemiroff Holdings Limited" № 20-10-2011/1 відправлялось на адресу дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" для виконання 21 жовтня 2011 року з листом-вимогою 12 січня 2012 року та 22 червня 2012 року, що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист від 21 жовтня 2011 року, фіскальними чеками Укрпошти від 21 жовтня 2011 року, 12 січня 2012 року та 22 червня 2012 року.

Згідно ст. 97 ЦК України, управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 5.2 Статуту Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", вищим органом управління підприємства є власник підприємства, а виконавчим органом підприємства є генеральний директор.

Пунктом 5.2.1 Статуту Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" визначено, що власником Дочірнього підприємства виступає компанія "Nemiroff Holdings Limited".

Отже, аналізуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що підписання ОСОБА_7 наказу № 159-НК від 03.03.2014 року "Про переведення" відбулось в період, коли вона не обіймала посаду генерального директора Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", а тому не була уповноважена на його підписання. Таким чином вказаний наказ за своєю природою не є юридичним фактом який би породжував, припиняв або змінював будь-які права чи обов'язки для Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff".

Принагідно, суд звертає увагу на вказівки, викладені у постанові Вищого господарського суду України від 22.12.2015 року у справі № 902/616/15, в якій викладено те, що суди попередніх інстанцій дійшли висновку про підвідомчість даного спору господарським судам України з огляду на суб'єктний склад сторін даного спору та підстави його виникнення та у зв'язку з цим суд апеляційної інстанції відхилив клопотання третьої особи про припинення провадження у справі на підставі п.1 ст. 80 ГПК України.

Однак, колегія суддів Вищого господарського суду України не погодилася з висновком судів попередніх інстанцій щодо вирішення питання про підвідомчість даної справи, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, звертаючись з вимогою визнати незаконним наказу "Про переведення" № 159-НК від 03.03.2014 року, виданого виконавчим органом управління - генеральним директором ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" ОСОБА_7, позивач, по суті, просив припинити виникнення трудових відносин між відповідачем - ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" та фізичною особою ОСОБА_1, яка перебувала у трудових відносинах з відповідачем та оспорюваним наказом була переведена з посади директора юридичного департаменту Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" на посаду заступника генерального директора ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff".

Однак, розглядаючи даний спір по суті та приймаючи оскаржувані рішення, суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили суб'єктний склад та підстави виникнення даного спору, не надали належної правової оцінки посиланням третьої особи - ОСОБА_1 про те, що даний спір виник внаслідок трудових правовідносин працівника (третьої особи ) та роботодавця (відповідача).

Крім того, посилаючись на те, що даний спір виник з корпоративних відносин між засновником (власником) та ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" з приводу відносин управління, суди не врахували, що даний спір безпосередньо стосується трудових прав ОСОБА_1.

Тому, висновок судів попередніх інстанцій про те, що оскаржуваний наказ про переведення ОСОБА_1 є актом органу управління юридичної особи і може бути визнаний недійсним на підставі цивільного законодавства зроблений без дослідження всіх істотних обставин справи.

Отже, суди з достовірністю не з'ясували дійсні правовідносини, що виникли між сторонами та не надали їм належної правової оцінки, у зв'язку з чим прийшли до передчасного висновку щодо підвідомчості даного спору.

Згідно ч. 1 ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

За змістом п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" від 24 жовтня 2011 року № 10 (далі - постанова), підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (стаття 12 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК).

Згідно п. 2, п. 3.1 постанови, з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов : участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до абз. 3 п. 3.2 постанови, справи, що виникають з корпоративних відносин, - це справи зі спорів між юридичними особами та їх учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасниками, які вибули, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи. Предметом відповідних позовів можуть бути вимоги про визнання недійсними : актів органів управління юридичної особи; її установчих документів; правочинів, укладених юридичною особою, якщо позивач обґрунтує свої вимоги порушенням його корпоративних прав або інтересів, тощо. Виняток становлять трудові спори за участю юридичної особи.

Згідно абз. 4 п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року № 18, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як встановлено судом предметом позову в даній справі є визнання незаконним та скасування наказу генерального директора ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" ОСОБА_7 від 03.03.2014 року № 159-НК про переведення директора юридичного департаменту ОСОБА_1 з 03.03.2014 року на посаду заступника генерального директора ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Підставами позову, позивач вказав порушення, внаслідок прийняття вказаного наказу ст. 135 ГК України, ст. 92 ЦК України, статуту дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" та рішення Компанії "Nemiroff Holdings Limited" і прийняття оспорюваного наказу без погодження з власником - Компанією "Nemiroff Holdings Limited".

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", при вирішенні питання про те, чи є спір, що виник між господарським товариством та посадовими особами товариства, які входять до складу виконавчого органу товариства або наглядової товариства, трудовим чи корпоративним, судам необхідно керуватися положеннями глави XV Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП).

Відповідно до статті 3 КЗпП до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно з частиною четвертою статті 65 ГК у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), у якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

За частиною шостою статті 65 ГК керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом), відповідно до закону.

Спори, пов'язані з оскарженням членами виконавчих органів товариства, а також членами наглядової ради товариства, які уклали з товариствами трудові договори, рішень відповідних органів товариства про звільнення (усунення, відсторонення, відкликання) їх з посади, розглядаються в порядку цивільного судочинства як трудові спори. Судам необхідно звернути увагу на те, що у цьому разі позивач звертається до суду за захистом своїх трудових прав як найманого працівника, а не акціонера (учасника) господарського товариства.

Способом захисту порушених або оспорюваних прав у таких категоріях спорів є позов про поновлення на посаді, зобов'язання усунути перешкоди у виконанні посадових обов'язків тощо відповідної посадової особи господарського товариства, а не позов про визнання недійсним відповідного рішення загальних зборів акціонерів (учасників) товариства чи наглядової ради товариства.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 32 КЗпП України (у редакції на момент прийняття оспорюваного наказу), переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

З огляду на викладене та беручи до уваги зміст оспорюваного наказу, суд приходить до висновку, що між третьою особою на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 та відповідачем - дочірнім підприємством "Українська горілчана компанія "Nemiroff" виникли трудові правовідносини, які регулюються КЗпП України.

Пунктом 1.12 рекомендацій президії Вищого господарського суду України "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин" від 28.12.2007 р. № 04-5/14, визначено, що для розмежування трудових та корпоративних спорів у справах, пов'язаних з рішеннями про обрання або звільнення, відкликання керівників та інших посадових осіб товариства, господарським судам слід враховувати підстави подання позову. Трудовим є спір, пов'язаний із застосуванням норм Кодексу законів про працю України та з порушенням права позивача на працю, підставою ж виникнення корпоративного спору є порушення або оспорювання корпоративних прав учасників (акціонерів) господарських товариств, норм ЦК України, Господарського кодексу України (далі - ГК України), Закону України "Про господарські товариства", вимог установчих документів господарських товариств.

Недотримання вимог законодавства та установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства є порушенням прав учасників (акціонерів) на управління товариством, а не трудових прав керівника (інших посадових осіб) товариства. Відповідно з позовом про визнання недійсними рішень загальних зборів з цих підстав вправі звертатися учасники (акціонери) господарського товариства. Тому спори про визнання недійсними рішень загальних зборів з підстав порушення порядку їх скликанням та проведення, в тому числі рішень про обрання, звільнення, відкликання тощо керівників та інших посадових осіб господарських товариств, належать до корпоративних спорів і підлягають вирішенню господарськими судами за місцезнаходженням господарського товариства.

У випадку коли в позовній заяві об'єднано вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів про обрання, звільнення, відкликання, поновлення на посаді тощо керівників чи інших посадових осіб товариства з підстав порушення норм ЦК України, ГК України, Закону України "Про господарські товариства", інших норм цивільного та господарського законодавства, статуту товариства з вимогами скасувати наказ про призначення (звільнення, відкликання) керівника чи іншої посадової особи або розірвати трудовий контракт, укладений з керівником чи іншими посадовими особами товариства, господарський суд повинен на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК припинити провадження в частині вимог, які стосуються відповідного наказу або трудового контракту.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Таким чином, оскільки між третьою особою та відповідачем виникли трудові правовідносини за оспорюваним наказом № 159-НК від 03.03.2014 року, суд приходить до висновку про те, що спір у справі № 902/616/15 не являється корпоративним, а тому не підлягає вирішенню в господарському суді, в зв'язку з чим, провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України підлягає припиненню.

При вирішенні питання щодо відшкодування судових витрат, суд врахував слідуюче.

Згідно ч. 3 ст. 80 ГПК України, про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII), сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Пунктом 5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (у редакції постанови пленуму Вищого господарського суду України від 16.12.2015 р. № 2), статтею 7 Закону передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі зазначено закриття (припинення) провадження (стаття 80 ГПК), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Враховуючи спосіб формулювання даного положення, поняття закриття та припинення слід вважати тотожними.

При цьому, слід враховувати, що у разі припинення провадження у справі у апеляційній або касаційній інстанції з підстав, передбачених пунктами 1 та 1-1 статті 80 ГПК, повертається сума судового збору, сплачена в усіх інстанціях.

У разі припинення провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову, коли таку відмову прийнято господарським судом (пункт 4 частини першої статті 80 ГПК), сплачені суми судового збору не повертаються.

Згідно п. 5.2 вказаної вище постанови (у редакції постанови пленуму Вищого господарського суду України від 16.12.2015 р. № 2), питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору.

Про таке повернення зазначається : в ухвалі, якою здійснюється відмова у прийнятті або повернення заяви (скарги), за подання якої сплачується судовий збір, або в ухвалі про припинення провадження у справі з підстав, наведених у статті 80 ГПК (крім випадків якщо провадження у справі припинено у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), або в ухвалі про повернення сум судового збору, винесеній як окремий процесуальний документ (зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини першої статті 88 ГПК).

Як вбачається з матеріалів справи № 902/616/15, позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 1 218,00 грн., що підтверджується квитанцією № 159233395 від 28.04.2015 року.

При цьому, станом на день розгляду даної справи, судом встановлено, що позивач згідно наведених приписів законодавства не звертався до суду із клопотанням про повернення суми судового збору.

З огляду на відсутність клопотання щодо повернення судового збору, судом не вирішується питання про повернення відповідних судових витрат позивачу по справі № 902/616/15.

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, п. 1 ч. 1 ст. 80, 86, 87, 115 ГПК України, -

У Х В А Л И В :

1. Провадження у справі № 902/616/15 припинити.

Суддя Тісецький С.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи