ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2016 р. Справа № 920/1339/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Барбашова С.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2,ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№5652 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 17.11.15 у справі № 920/1339/15

за позовом Комунального підприємства Шляхрембуд Сумської міської ради, м.Суми,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна виробничо- комерційна компанія Федорченко, м. Суми,

про стягнення 110 160,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року Комунальне підприємство Шляхрембуд Сумської міської ради, м.Суми звернулось до господарського суду Сумської області з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна виробничо- комерційна компанія Федорченко, м.Суми, на свою користь кошти в сумі 110 160 грн. 00 коп., перераховані згідно з платіжним дорученням № 174 від 04.03.2015 року в рахунок оплати товару відповідно до договору поставки №11/10/15 від 02.03.2015 року, укладеного між сторонами, у звязку з невиконання відповідачем договірних зобовязань.

Рішенням господарського суду Сумської області від 17.11.2015 року у справі №920/1339/15 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Жерьобкіна Є.А.; суддя Соп'яненко О.Ю.; суддя Лугова Н.П.) у задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з'ясування обставин справи при його прийнятті, просить скасувати рішення господарського суду повністю та прийняти нове рішення у справі, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначив, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та всупереч умовам укладеного між сторонами договору не поставив позивачу товар за договором № 11/10/15, який був оплачений позивачем згідно з платіжним дорученням № 174 від 04.03.2015року на суму 110160 грн. 00 коп., що підтверджується висновками Державної фінансової інспекції у Сумській області за наслідками проведеної позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача за період з 29.11.2012 по 01.06.2015, викладеними у акті перевірки №08-08/07 від 08.07.2015, зокрема, під час перевірки дотримання вимог законодавства при укладенні та виконання договору від 02.03.2015року №11/10/15 за період з 01.03.2015року по 01.06.2015року, Держфінінспекцією встановлено факт проведення позивачем безтоварної операції по бухгалтерському обліку в березні - квітні 2015 року, а саме оплату товарно-матеріальних цінностей в сумі 110160 грн., які фактично позивачем не отримано.

Розпорядженням секретаря третьої судової палати від 22.12.2015 року, у звязку з відпусткою судді Плужника О.В., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Барбашова С.В.

Відповідач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм чинного законодавства, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що виконав повністю свої зобовязання за договором поставки бетону № 11/10/15 від 02.03.2015 року.

В відзиві зазначив, що господарська операція поставки бетону марки М-300 є предметом розслідування у кримінальному провадженні,товар поставлено за заявкою позивача 20.08.2013р.,пункт призначення вантажу Ганнівка, первинні документи не оформлювались, позивач оплатив отриманий товар лише 4.03.2015р.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила, що між сторонами укладений договір поставки №11/10/15 від 2.03.2015р., за яким постачальник передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товар(бетон); кількість, часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна вартість партії товару визначається сторонами у накладних на кожну таку партію товару, накладні є невід'ємними частинами цього договору( п.1.1 договору).

У п. 1.2. договору зазначено, що товар поставляється позивачу партіями у кількості, за найменуваннями та ціною, згідно специфікацій та/або накладних, які є невід'ємною частиною цього договору. Товар доставляється відповідачем позивачу до місця, вказаного позивачем у строк 5 робочих днів з моменту отримання від позивача оплати за відповідну партію товару (надходження коштів на поточний рахунок відповідача у банківській установі, що його обслуговує).

Пунктом 1.4. договору передбачено, що право власності на товар переходить від відповідача до позивача за останньою подією: у момент передачі товару (підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної на партію товару), - у випадку поставки товару на умовах попередньої оплати, або у момент оплати (надходження коштів за відповідну партію товару від позивача на поточний рахунок відповідача у банківській установі, що його обслуговує), - у випадку оплати товару після його фактичної передачі позивачу.

У п.1.6. договору зазначено, що загальна кількість товару, що передається відповідачем позивачу за договором визначається сумованою кількістю товару, що був поставлений, відповідно до видаткових накладних.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що передача товару оформлюється видатковими накладними, які підписуються уповноваженими представниками сторін.

У п. п. 3.1.,3.2.,3.3 договору зазначено, що ціна товару визначається специфікаціями та/або видатковими накладними, що мають силу специфікацій і є невід'ємною частиною цього договору; загальна вартість товару за договором (ціна договору) визначається сумованою вартістю товару, переданого відповідачем позивачу за видатковими накладними протягом дії цього договору.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що оплата за цим договором здійснюється в безготівковому порядку, шляхом перерахування позивачем на поточний рахунок відповідача грошових коштів за кожну партію товару згідно рахунку відповідача - не пізніше 3-х банківських днів з моменту отримання позивачем такого рахунку поштою, нарочно, електронною поштою чи факсимільним зв'язком, але в будь-якому випадку не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту поставки товару.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

2 березня 2015 року відповідачем, відповідно до договору № 11/10/15, виставлено позивачу рахунок на оплату товару № 133 на суму 110160 грн. 00 коп. (з ПДВ), а платіжним дорученням № 174 від 04.03.2015року на підставі виставленого рахунку позивачем перераховано відповідачу грошові кошти в сумі 110160 грн. 00 коп., в якості оплати за товар.

Суд першої інстанції необгрунтовано вважав, що наявними в матеріалах справи доказами, зокрема товарно-транспортною накладною № Р304 від 06.03.2015року, видатковою накладною № 304 від 06.03.2015року, підписаними сторонами та скріпленими печатками, довіреністю № 47 від 06.03.2015року, виданою позивачем на отримання товару від відповідача, підтверджується факт поставки відповідачем позивачу та отримання останнім товару на суму 110160 грн. 00 коп. (з ПДВ).

При цьому, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги посилання позивача на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та всупереч умовам укладеного між сторонами договору не поставив позивачу товар за договором № 11/10/15, який був оплачений позивачем згідно з платіжним дорученням № 174 від 04.03.2015року на суму 110160 грн. 00 коп., що підтверджується висновками Державної фінансової інспекції у Сумській області за наслідками проведеної позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача за період з 29.11.2012 по 01.06.2015, викладеними у акті перевірки № 08-08/07 від 08.07.2015, в якому зазначено, що під час перевірки дотримання вимог законодавства при укладенні та виконання договору від 02.03.2015року № 11/10/15 за період з 01.03.2015року по 01.06.2015року, Держфінінспекцією встановлено факт проведення позивачем безтоварної операції по бухгалтерському обліку в березні - квітні 2015 року, а саме оплату товарно-матеріальних цінностей в сумі 110160 грн., які фактично позивачем не отримано.

Відповідач зазначив, що господарська операція поставки бетону марки М-300 є предметом розслідування у кримінальному провадженні, товар поставлено за заявкою позивача 20.08.2013р., пункт призначення вантажу Ганнівка, первинні документи не оформлювались, позивач оплатив отриманий товар лише 4.03.2015р.

Отже, матеріали справи, пояснення сторін та інші докази підтверджують відсутність поставки товару(бетону) на виконання умов договору № 11/10/15 від 02.03.2015 року.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочини можуть бути двохсторонніми.

Відповідно до статті 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Суд першої інстанції встановив, що між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини за договором поставки № 11/10/15 від 02.03.2015 року, відповідно до яких позивач здійснив оплату товару на підставі виставленого рахунку.

Однак, безпідставно всупереч матеріалам справи суд вважав, що відповідач здійснив поставку товару(бетону) у 2015р.

Суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги посилання позивача на висновки Державної фінансової інспекції у Сумській області, викладені у акті перевірки № 08-08/07 від 08.07.2015, зокрема, під час перевірки дотримання вимог законодавства при укладенні та виконання договору від 02.03.2015року №11/10/15 за період з 01.03.2015року по 01.06.2015року, Держфінінспекцією встановлено факт проведення позивачем безтоварної операції по бухгалтерському обліку в березні - квітні 2015 року, а саме оплату товарно-матеріальних цінностей в сумі 110160 грн., які фактично позивачем не отримано.

Проведення у 2015р безтоварної операції підтверджується також поясненнями відповідача, в яких він зазначив, що господарська операція поставки бетону марки М-300 є предметом розслідування у кримінальному провадженні, товар поставлено за заявкою позивача 20.08.2013р., пункт призначення вантажу Ганнівка, первинні документи не оформлювались, позивач оплатив отриманий товар лише 4.03.2015р.

Як свідчать матеріали справи бетон М 300 в кількості 67.5 куб.м. у березні 2015року для позивача відповідачем не вироблявся та не постачався.

Суд першої інстанції зробив неправомірний висновок, що виявлені порушення не впливають на умови договірних відносин та не можуть їх змінювати, так як не спростовують факту поставки відповідачем позивачу товару на загальну суму 110160 грн. 00 коп. та необґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Статтею 693 Цивільного кодексу України передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Визначене частиною другою статті 693 ЦК України право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати за своїм змістом є правом покупця на односторонню відмову від зобов'язання, внаслідок якої припиняється зобов'язання продавця перед покупцем з поставки товару.

Колегія суддів вважає, що в звязку з неотримання товару (бетону) у 2015р. позивач мав право вимагати повернення коштів та є підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення коштів в сумі 110160 грн. 00 коп., перерахованих згідно з платіжним дорученням № 174 від 04.03.2015 року в рахунок оплати товару відповідно до договору поставки №11/10/15 від 02.03.2015 року, укладеного між сторонами, у звязку з невиконання відповідачем договірних зобовязань.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, що відповідачем не виконано.

Таким чином, висновки викладені в рішенні господарського суду, не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви відповідача не можуть бути підставою для його скасування, керуючись ст.ст. 509, 526, 549, 610, 611, 612 ЦК України, ст.ст. 101-105 ГПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської області від 17.11.2015 р. по справі №920/1339/15 скасувати та прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна виробничо- комерційна компанія Федорченко (40022, м.Суми, вул.Тополянська, 26/1, ) на користь Комунального підприємства Шляхрембуд Сумської міської ради (40000, м.Суми, вул.Лебединська,3, ) - 110160 грн. 00 коп. заборгованості, 2203,2 грн. судового збору, 1817,64 грн. судового збору по апеляційній скарзі.

Накази доручити надати господарському суду Сумської області.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції: Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 10.02.16

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Барбашова С.В.