ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

"22" лютого 2016 р. № 01-39/903/93/16

Суддя господарського суду Волинської області Пахолюк В.А., розглянувши матеріали

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м.Львів

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, смт.Маневичі

про стягнення 15 798, 33 грн. заборгованості, розірвання договору та зобов'язання повернути майно, -

в с т а н о в и в :

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області звернулось до господарського суду з позовом до відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 15 798, 33 грн. заборгованості, в т.ч. 12 944, 07 грн. боргу по орендній платі, 1 559, 85 грн. пені, 1 294, 41 грн. штрафу; розірвання договору оренди та зобов'язання орендаря повернути балансоутримувачу майно.

Позовна заява не може бути прийнята судом, оскільки не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України .

Відповідно до ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: 3) сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (згідно із ст. 44-49 ГПК Ураїни).

Підпунктом 1 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено в розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 1 розмір мінімальної заробітної плати (підпункт 2 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір")

Відповідно до п. 1 ст. 4 цього ж Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік мінімальна заробітна плата в Україні станом на 01.01.2016 р. становить 1 378,00 грн.

Заявляючи вимоги майнового та немайнового характеру при подачі позову, позивач повинен був сплатити судовий збір в установленому розмірі, а також підтвердити зазначену дію шляхом долучення до матеріалів позовної заяви відповідного оригіналу платіжного документа.

Позивачем всупереч вимог ГПК України не долучено до позовної заяви доказів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Однак, в прохальній частині позовної заяви позивач просить суд відстрочити сплату судового збору до моменту ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ч.2 ст.44 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ст. 8 ЗУ "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Проте, згідно п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Натомість, долучена позивачем довідка № 7.1-11/268 від 13.01.2016 р. про відсутність видатків для сплати судового збору станом на 13.01.2016 р. не підтверджує неможливість сплати такого судового збору в майбутньому.

Таким чином, всупереч вимог п.3 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України позивачем до позовної заяви не додано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому розмірі.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Наведені обставини є підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 15 798, 33 грн. заборгованості, розірвання договору та зобов'язання повернути майно повернути позивачу без розгляду.

Суддя Пахолюк В.А.