ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 рокуСправа № 912/5007/15
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Н.В. Болгар розглянув у засіданні справу №912/5007/15

за позовом: приватного підприємства "ТД Бастіон";

до відповідача: приватного акціонерного товариства "Креатив";

про стягнення 79 774 грн. 81 коп.

Представники:

позивача - у засіданні 18.01.16, 03.02.16, 15.02.16 - ОСОБА_1, довіреність б/н від 15.01.16;

відповідача - у засіданні 18.01.16, 03.02.16 - ОСОБА_2, довіреність № 29Д-10 від 01.10.15;

відповідача - у засіданні 15.02.16 - ОСОБА_3, довіреність № 44Д-10 від 13.11.15.

Приватне підприємство "ТД Бастіон" (далі по тексту - Підприємство) звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з приватного акціонерного товариства "Креатив" (далі по тексту - Товариство) 51 408 грн. боргу за надані у травні-липні 2014 року по договору № Б-1/13-34 від 10.09.13 (далі по тексту - Договір) послуги з охорони об'єкта, 25127 грн. 90 коп. інфляційних втрат станом на 01.12.15, 16 123 грн. 70 коп. пені, розрахованої станом на 24.12.15, всього - 92 659 грн. 61 коп. та 1 389 грн. 90 коп. судового збору.

За таким позовом ухвалою від 25.12.15 порушено провадження у справі № 912/5007/15.

У заяві, поданій господарському суду 18.01.16, Підприємство зменшило розмір позовних вимог і просить стягнути з відповідача 51 408 боргу, 25 127 грн. 90 коп. інфляційних втрат, 3 238 грн. 91 коп пені, всього - 79 774 грн. 81 коп.

Визнаючи право позивача збільшувати розмір позовних вимог до прийняття рішення по справі, передбаченого у частині четвертій ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд прийняв заяву до розгляду та вирішував спір по суті за вимогами на суму 79 774 грн. 81 коп.

Відповідачем без викладення та доведення наявності поважних причин не виконано вимог, викладених в ухвалі про порушення провадження у справі від 25.12.15 та не подані витребувані господарським судом: відзив на позов та докази надсилання його копії позивачу; докази на підтвердження оплати за послуги, надані по договору № Б-1/13-34 від 10.09.13 та по актам здачі-приймання робіт (послуг) № ОУ-0106 від 31.05.14, № ОУ-0137 від 30.06.14, №ОУ-0153 від 02.07.14; обґрунтований та підтверджений належними доказами контррозрахунок ціни позову при непогодженні із розрахунком заявника.

У клопотанні (вих. № 80-10 від 03.02.16) Товариство, посилаючись на ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, просить витребувати від Підприємства оригінал журналу приймання-здавання об'єкта, який вівся за Договором, а також будь-які докази, які підтверджують фактичність здійснення господарського операції.

З урахуванням думки представника позивача у засіданні господарським судом у задоволенні такого клопотання відмовлено.

У клопотанні відповідач не врахував положень зазначеної ним процесуальної норми, не виклав і не довів того, що журнал приймання-здавання об'єкта є доказом і такий доказ маж Підприємство, не виклав обставин, які перешкоджають наданню такого доказу, зокрема при досудовому врегулюванні спору після отримання претензій позивача, а також не довід які інші докази, крім доданих до позовної заяви, мають підтверджувати факт здійснення господарської операції.

Товариство 03.02.16 та 15.02.16 подало заяви (№ 1435-10 від 18.01.16, № 99-10 від 15.02.16) про застосування господарським судом строку позовної давності до вимог про стягнення пені.

15.02.16 відповідачем подано письмове клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи підпису на акті здачі-прийняття (надання послуг) № ОУ-0153 від 02.07.14 для з'ясування того, чи такий підпис виконано ОСОБА_4 від імені Товариства.

Представник Підприємства у засіданні проти задоволення клопотання про призначення судової експертизи заперечив. Господарський суд відмовив у задоволенні клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

Частиною першої ст. 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Між тим, факти надання позивачем послуг, складання та підписання акту здачі-прийняття (надання послуг) № ОУ-0153 від 02.07.14 відповідачем не заперечується.

При вирішенні спору у справі № 912/5007/15 у господарського суду не виникло питань, які потребують спеціальних знань.

Крім того, господарський суд вважає, що звернення відповідача із клопотанням про призначення судової експертизи при тому, що він жодним чином не реагував на звернення Підприємства в порядку досудового врегулювання спору, не виклав заперечень щодо суті спору має наслідком тривалість судового процесу, а отже може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

У судовому засіданні господарським судом на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва з 18.01.16 до 16:00 03.02.16, з 03.02.16 до 16:00 15.02.16.

Згідно з ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

При розгляді матеріалів справи, заслуховуванні пояснень представників сторін у засіданні господарський суд встановив наступне.

Підприємство - Охорона та Товариство - Замовник уклали Договір, за умовами якого Замовник передає, а Охорона приймає під охорону Об'єкт та/або його відокремлені приміщення (будівлі), перераховані у дислокації (додаток № 1 до Договору) (далі - Об'єкт); ціна (вартість) наданих послуг за Договором визначається Охороною на основі Додатку № 2 (розрахунок вартості), який є невід'ємною частиною Договору; оплата Замовником вартості послуг здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем в якому були надані послуги, шляхом перерахування грошових коштів на банківський поточний рахунок Охорони; підставою для здійснення оплати є підписаний сторонами без зауважень ОСОБА_3 виконаних робіт та рахунок Охорони; Акт виконаних робіт підписується сторонами останнім днем кожного календарного місяця, а також по закінченню терміну дії Договору.

Додатком № 1 до Договору та актом про виставлення охорони від 15.09.13 визначені об'єкт та час охорони.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ст. 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Господарський суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини щодо послуг з охорони об'єкта.

Статтею 901, ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторонам (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором; якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Підприємством надані Товариству послуги охорони об'єкта за Договором вартість, яких становить:

за травень 2014 р. - 25296 грн.;

за червень 2014 р. - 24480 грн.,

за липень 2014 р. - 1 632 грн., всього на суму 51 408 грн.

Факт надання-прийняття послуг, їх вартість підтверджується актами здачі-прийняття (надання послуг) №ОУ-0106 за травень 2014, № ОУ-0137 за червень 2014, № ОУ-0153 за період з 01.07.14 по 02.07.14 включно та рахунками-фактури № СФ-00121 від 05.05.14 на суму 25 296 грн., № СФ-00144 від 02.06.14 на суму 24 480 грн., № СФ-00160 від 01.07.14 на суму 1 632 грн.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що встановлено ст. 610 Цивільного кодексу України Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Докази сплати Замовником в узгоджений сторонами Договору строк наданих Охороною послуг на суму 51 408 грн. відсутні, отже перший порушив зобов'язання.

Як зазначає позивач та не спростовує відповідач, жодних претензій чи зауважень щодо ненадання чи неналежного надання охоронних послуг протягом дії Договору від відповідача не надходило.

Підприємство з метою вжиття заходів досудового врегулювання спору направляло Товариству вимоги про сплату боргу. Листи позивача № 14 від 07.08.14, № 11 від 19.11.14,№ 37 від 12.05.15, претензія-вимога № 55 від 18.11.15 залишені відповідачем без реагування.

Господарський суд прийшов до висновку, що Товариство є боржником, який прострочив виконання грошового зобов'язання на суму 51 408 грн.

Виходячи з положень статей 524, 533 Цивільного кодексу України, грошовим є зобовязання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобовязання зі сплати коштів. Кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником, зокрема, процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї. Період нарахування вказаних платежів законодавством не обмежений та здійснюється протягом всього часу існування прострочки виконання грошового зобов'язання.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 25 127 грн.90 коп. інфляційних втрат. Розрахунок сум інфляційних втрат, складений станом на 01.12.15 виходячи із строків, в які послуги охорони, надані у травні - липні 2014 р. мали бути оплачені їх замовником, суми боргу та періодів, за який борг не сплачений, останнім не оспорений.

За порушення строків виконання грошових зобов'язань по оплаті послуг охорони Об'єкта у сумі 25 296 грн. з 11.06.14 по 01.12.15 відповідач (боржник) повинний сплатити позивачу (кредитору) 15 399 грн. 87 коп. інфляційних втрат. За порушення строків виконання грошових зобов'язань по сплаті 24 480 грн. грн. з 11.07.14 по 01.12.15 відповідач (боржник) має сплатити позивачу (кредитору) 14 513 грн. 16 коп. інфляційних втрат. За порушення строків виконання грошових зобов'язань по сплаті 1 632 грн. з 11.08.14 по 01.12.15 відповідач (боржник) має сплатити позивачу (кредитору) 957грн. 19 коп. інфляційних втрат. Таким чином, сума інфляційних втрат складає 30 870 грн. 22 коп., однак Підприємством заявлена вимога про стягнення з Товариства частини таких втрат у сумі 25 127 грн. 90 коп., що є його правом.

Господарський суд визнав наявність підстав для задоволення позову на суму 25 127 грн. 90 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до п. 1 ст. 546, п. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пенею, штрафом) - грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

У п. 8.1. Договору сторони узгодили умову про те, що у випадку несвоєчасної (неповної) оплати за охорону об'єкта нараховується пеня у розмірі облікової ставки НБУ від суми простроченої оплати за кожен день прострочення платежу.

Позивач згідно наданого розрахунку просить стягнути з відповідача пеню у сумі 3 238 грн. 91 коп., зокрема:

за порушення строків оплати послуг, наданих у травні 2014, з 11.06.14 по 10.12.14 у сумі 1 539 грн. 58 коп.;

за порушення строків оплати послуг, наданих у червні 2014, з 11.07.14 по 10.01.15 в сумі 1 589 грн. 95 грн.;

за порушення строків оплати послуг, наданих у липні 2014, з 11.08.14 по 10.02.15 в сумі 109 грн. 48 коп.

Товариство просить господарський суд застосувати до вимог про стягнення пені та відмовити позивачу в їх задоволенні повністю.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Пункт 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України встановлює спеціальну позовну давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) в один рік.

Відповідно до ч. 1 ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання

У п. 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" зазначено: "Якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін".

З урахуванням положень частини 4 ст. 51 Господарського процесуального кодексу України, днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду).

Підприємство подало господарському суду позов 24.12.15, що вбачається з вхідного штемпелю загального відділу (канцелярії) господарського суду Кіровоградської області. Пеня розрахована ним за зобов'язаннями на суму 25 296 грн. - з 11.06.14 по 10.12.14, за зобов'язаннями на суму 24 480 грн. - з 11.07.14 по 10.01.15, за зобов'язаннями на суму 1 632 - з 11.08.14 - 10.02.15.

Господарський суд наводить власний розрахунок пені, виходячи із дати звернення Підприємства із позовом та строку позовної давності:

за послуги, надані у травні 2014 р., розрахованої позивачем за період з 11.06.14 по 10.12.14, - відсутня

за послуги, надані у червні 2014, з розрахованої позивачем з 11.07.14 по 10.01.15, підлягає сплаті за період з 24.12.14 по 10.01.15 у сумі 338 грн. 03 коп.;

за послуги надані у липні 2014, з розрахованої позивачем за період з 11.08.14 по 10.02.15, підлягає сплаті за період з 24.12.14 по 10.02.15 у сумі 64 грн. 30 коп.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд дійшов до висновку про наявність підстав застосування за заявою сторони позовної давності та підстав для відмови у позові про стягненні пені в сумі у сумі, яка нарахована за період , що передує 24.12.14

Позивач не виклав поважних причин пропущення позовної давності. Його вимоги про стягнення з відповідача пені визнаються господарським судом у сумі 402 грн.33 коп.

В цілому господарський суд задовольняє позов частково у сумі 51 408 грн. основного боргу, 25127 грн. 90 коп. інфляційних втрат, 402 грн. 33 грн. пені, всього - 76 938 грн. 23 коп.

Судові витрати позивача покладаються на відповідача на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у сумі 1 218 грн. судового збору.

Рішення господарського суду підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

У засіданні 15.02.16 господарським судом проголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Керуючись ч. ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, ст. ст. 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. За заявою відповідача застосувати позовну давність до вимог про стягнення пені.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Креатив" (адреса: 25014, м. Кіровоград, проспект Промисловий, 19; і. к. 31146251) на користь приватного підприємства "ТД Бастіон" (адреса: 25031, м. Кіровоград, вул. Космонавта Попова, 9А; і. к. 36023394) 51408 грн. боргу, 25 127 грн. 90 коп. інфляційних втрат, 402 грн. 33 коп. пені, всього - 76938 грн. 23 коп., 1 218 грн. судового збору.

4. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

5. У задоволенні позову в іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 19.02.2016.

Суддя Н. В. Болгар