РІШЕННЯ

11.02.2016Справа №910/30196/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 910/30196/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр», м. Київ, до Федерації гімнастики України, м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національний Олімпійський комітет України, м. Київ,

про стягнення 607 651,81 грн.,

за участю представників:

позивача - Гридчіна О.Г. (довіреність від 31.12.2015 № б/н);

відповідача - Атаманчук Л.Р. (довіреність від 11.01.2016 № 1);

третьої особи - Задорожній Д.В. (довіреність від 25.01.2016 № б/н);

вільний слухач - ОСОБА_4 (паспорт серія НОМЕР_1).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр» (далі - Компанія) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Федерації гімнастики України (далі - Федерація): 302 097 грн. основного богу за неналежне виконання умов договору про надання послуг з обслуговування заходу від 01.08.2013 № 05/08-13 (далі - Договір); 21 146,79 грн. штрафу; 19 805,97 грн. пені; 20 360,52 грн. 3 % річних; 218 718,22 грн. втрат від інфляції, а всього 582 128,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2015 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 13.01.2016.

13.01.2016 відповідач подав суду клопотання про залучення до участі у справі іншого відповідача, а саме Національний Олімпійський комітет України (далі - Комітет), оскільки відповідач є неприбутковою організацією, а усі заходи пов'язані із фінансуванням витрат під час проведення Чемпіонату Світу з художньої гімнастики взяв на себе Комітет за рахунок цільових коштів, відповідно до договору від 21.08.2013 № 2013/8/21-1 про співробітництво та організацію взаємовідносин (далі - Договір про співробітництво).

Суд відмовив у задоволенні клопотання про залучення Комітету як іншого відповідача, оскільки Договір є двохстороннім і відповідальною особою за невиконання зобов'язань з оплати за Договором є саме Федерація як замовник послуг.

Представниками сторін у судовому засіданні 13.01.2016 було подано клопотання про продовження строку розгляду спору.

Суд визнав клопотання сторін обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2016 розгляд справи було відкладено на 27.01.2016; продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комітет.

27.01.2016 третя особа подала суду письмові пояснення, в яких зазначила таке: Комітет не є стороною Договору; Федерація як боржник самостійно має виконувати свої зобов'язання за Договором; Договір про співробітництво не містить умови про те, що Комітет відшкодовує Федерації всі витрати.

27.01.2016 Комітет подав суду додаткові письмові пояснення, в яких вказав таке: позивачем не надано доказів факту здійснення послуг за Договором; акти надані позивачем не є належними доказами; у Компанії не було фізичної можливості надати вказані у додатках до Договору послуги для визначеної кількості осіб (780 та 800 осіб); Компанія не подала доказів наявності заборгованості відповідача; з огляду на викладене, третя особа, вважає, що у позові слід відмовити.

27.01.2016 позивач подав суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути: 302 097 грн. основного богу; 21 146,79 грн. штрафу; 19 805,97 грн. пені; 22 320,25 грн. 3 % річних; 242 281,80 грн. втрат від інфляції, а всього 607 651,81 грн.

У судовому засіданні 27.01.2016 було оголошено перерву до 04.02.2016, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

04.02.2016 відповідач подав суду клопотання про надання можливості мирного врегулювання спору.

Суд визнав клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

У судовому засіданні 04.02.2016 було оголошено перерву до 11.02.2016, відповідно до статті 77 ГПК України.

11.02.2016 відповідач подав суд заперечення, в яких вказав таке: розподіл спонсорських коштів для фінансування витрат під час проведення Чемпіонату Світу з художньої гімнастики державою було покладено на Комітет, на підставі чого і було укладено Договір про співробітництво; вартість послуг, що є предметом даного спору викликала у Міністерства спорту України та Комітету певні зауваження, що і стало причиною їх неоплати; з огляду на викладене, Федерація вважає, що позовні вимоги за даним позовом не можуть бути задоволені за рахунок відповідача. Також, Федерація подала суду банківські виписки, які свідчать про сплату третьою особою наданих в рамках чемпіонату послуг.

Представник позивача у судовому засіданні 11.02.2016 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Представник третьої особи надав пояснення по суті спору та підтримав позицію, викладену у письмових поясненнях.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 11.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані учасникам процесу документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників учасників процесу, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2013 Компанією (виконавець) та Федерацією (замовник) було укладено Договір, за умовами якого:

- виконавець зобов'язується за замовленням замовника за плату у порядку та строки, передбачені умовами Договору надати послуги на базі готельного комплексу «Президент Готель» з обслуговування заходів визначених у додатках, що є невід'ємною частиною Договору, а замовник зобов'язується оплатити дані послуги в порядку та на умовах, визначених Договором (пункт 1.1 Договору);

- загальна вартість послуг, що надаються виконавцем, валюта розрахунків, перелік послуг вказуються у додатках до Договору на момент прийняття заявки (пункт 3.1 Договору);

- замовник здійснює 100% передплату за послуги шляхом безготівкового розрахунку згідно з додатками до Договору, не пізніше як за 14 календарних днів до запланованого заходу, але не пізніше 12.08.2013. Виконавець приступає до виконання своїх зобов'язань за Договором після отримання 100% передплати за послуги (пункт 3.2 Договору);

- оплата здійснюється замовником повністю без будь-яких відрахувань та утримань (пункт 3.5 Договору);

- Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками та діє до 31.12.2013 (пункт 9.1 Договору).

Також, сторонами було оформлено три додатки до Договору, в яких вказано найменування послуг, час їх надання, місце та вартість.

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - директором Єфремовим Костянтином Володимировичем, який діяв на підставі статуту, та від відповідача - віце-президентом Дерюгіною Іриною Іванівною, яка діяла на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, укладений позивачем і відповідачем договір за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Відповідно до частини першої статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 903 ЦК України встановлено, що у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

16.08.2013 Федерація на виконання умов Договору сплатила Компанії аванс у сумі 210 630 грн.

Позивач з 24.08.2013 по 01.09.2013 надавав відповідачу послуги на загальну суму 531 477 грн., що підтверджується такими актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): від 24.08.2013 № 6216 на суму 18 750 грн.; від 31.08.2013 № 6204 на суму 237 583,50 грн.; від 31.08.2013 № 7327 на суму 12 955 грн.; від 01.09.2013 № 6565 на суму 262 188,50 грн.

Вказані акти підписані повноважними представниками та скріплені печатками (в графах «Затверджую») сторін без зауважень.

30.12.2013 відповідач частково погасив борг сплативши позивачу 30.12.2013 грошові кошти у сумі 18 750 грн.

Таким чином, заборгованість за надані позивачем послуги складає 302 097 грн.

Доводи третьої особи про те, що акти від 31.08.2013 № 6204, від 31.08.2013 № 7327 та від 01.09.2013 № 6565, не є належними доказами, що підтверджують факт виконання робіт за Договором є необґрунтованими, виходячи з такого.

Дійсно вказані акти не містять посилання на реквізити Договору, проте, послуги (вартість, дата, найменування), які в них зазначені відповідають, визначеним реквізитам у додатках до Договору.

Суду не подано доказів того, що між Федерацією та Компанією існував інший правочин та послуги за актами (від 31.08.2013 № 6204, від 31.08.2013 № 7327 та від 01.09.2013 № 6565) надавалися не в рамках Договору.

Отже, суд приймає подані позивачем акти як належні та допустимі докази, що підтверджують факт виконання послуг позивачем і факт їх приймання відповідачем без жодних зауважень.

Що ж до посилань на те, що Компанія мала б отримати 100% попередньої оплати, а потім приступати до їх виконання, то слід вказати таке.

Відповідачем була проведена часткова попередня оплата 16.08.2013, а умови договору не містять обмежень щодо виконання Компанією послуг без проведення 100% передоплати.

Таким чином, приступивши до надання послуг, позивач діяв на власний ризик сподіваючись на добросовісне виконання відповідачем обов'язку з оплати.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за отримані послуги складає - 302 097 грн.

Що ж до посилань Федерації на Договір про співробітництво як на підставу звільнення від виконання обов'язку з оплати за надані послуги, то слід вказати таке.

21.08.2013 Комітетом та Федерацією було укладено Договір про співробітництво, за умовами якого:

- сторони на взаємній основі сприяють реалізації проектів у сфері організації і проведення всеукраїнських та міжнародних спортивних змагань, зміцнення та захисту олімпійського руху відповідно до законодавства України, Олімпійської хартії, Статуту Комітету та Федерації (пункт 1.1 Договору про співробітництво);

- Комітет і Федерація, керуючись статтею 194 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статтею 528 ЦК України, беруть на себе зобов'язання по виконанню умов Договору про співробітництво, будують між собою відносини на принципах конструктивного співробітництва, взаємної поваги і відповідальності за виконання взятих зобов'язань (пункт 1.2 Договору про співробітництво);

- Комітет зобов'язується: надати патронат XXXII Чемпіонату світу з художньої гімнастики (м. Київ); забезпечити покриття витрат, у сумі визначеній додатком № 1 до Договору про співробітництво, на проведення XXXII Чемпіонату світу з художньої гімнастики (м. Київ) за рахунок цільових коштів Комітету, що надходитимуть від спонсорів та/або партнерів понад затвердженого бюджету Комітету на 2013 рік на проведення всеукраїнських та міжнародних спортивних заходів. Покриття витрат здійснюватиметься за напрямками та у межах сум визначених додатком № 1 до Договору про співробітництво; згідно з Договором про співробітництво Федерація також доручає, а Комітет зобов'язується від імені Федерації сплатити на рахунок страхової компанії страхові платежі за укладеними договорами страхування та рахунками-фактурами, в межах сум, визначених додатком № 1 до Договору про співробітництво; Комітет не несе відповідальності, не сплачує штрафні санкції, за невиконання або неналежне виконання обов'язків за договорами укладеними Федерацією відповідно до підпунктів 3.2.2 та 3.2.3 пункту 3.2 Договору, відповідальність за всі ризики несе Федерація; Комітет не несе відповідальності за зобов'язаннями Федерації, що виникли поза межами Договору про співробітництво або всупереч його умовам (пункт 3.1 Договору про співробітництво).

Суду не подано відповідачем і третьою особою додатку № 1 до Договору про співробітництво, яки й би підтвердив включення витрат Федерації за Договором у перелік витрат, які мають бути відшкодовані Комітетом.

Крім того, зміст Договору про співробітництво свідчить про те, що всі ризики за неналежне виконання відповідачем умов правочинів укладених Федерацією несе сама Федерація.

Оскільки, Договір є двохстороннім і Федерація взяла на себе обов'язок з оплати наданих Компанією послуг, то позовні вимоги що стягнення основного боргу слід задовольнити саме за рахунок відповідача як сторони за зобов'язанням.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 242 28180 грн. втрат від інфляції; 22 320,25 грн. 3% річних; 21 146,79 грн. штрафу та 19 805,97 грн. пені. Позивач визначає період прострочення з 12.08.2013 по 27.01.2016 для 3% річних та втрат від інфляції та з 12.08.2013 по 11.02.2014 для пені.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до частини першої статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Відповідно до пункту 6.2 Договору за прострочення строків оплати наданих послуг замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості послуг за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф в розмір 7 % від загальної вартості наданих послуг.

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписом частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, вирішуючи спір про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, суд визначає розмір такої пені за ставкою, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно з частиною четвертою статті 231 ГК України, штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони правильні.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Федерації гімнастики України (01901, м. Київ, вул. Інститутська, 1; ідентифікаційний код: 21502651) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр» (01601, м. Київ, вул. Госпітальна, 12; ідентифікаційний код: 35929323): 302 097 (триста дві тисячі дев'яносто сім) грн. основного боргу; 21 146 (двадцять одну тисячу сто сорок шість) грн. 79 коп. штрафу; 19 805 (дев'ятнадцять вісімсот п'ять) грн. 97 коп. пені; 22 320 (двадцять дві тисячі триста двадцять) грн. 25 коп. 3 % річних; 242 281 (двісті сорок дві тисячі двісті вісімдесят одну) грн. 80 коп. втрат від інфляції та 9 114 (дев'ять тисяч сто чотирнадцять) грн. 78 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 17.02.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук