РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016Справа №910/2773/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства "Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського"

до Державної адміністрації залізничного транспорту України

про стягнення збитків на суму 1 865,50 дол. США/30 122,22 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Ромащенко К.В. (довіреність № 250/2-56 від 30.10.2015);

від відповідача: Нечипоренко Н.С. (довіреність № 108 від 30.11.2015);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної адміністрації залізничного транспорту України (відповідач) про стягнення збитків на суму 1865,50 дол. США/30 122,22 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що при проведенні переважування вантажу, у вагоні № 247649942 була виявлена його недостача, про що був складений Комерційний акт серії Б 029318/32 від 03.04.2014, з якого вбачається, що по прибуттю поїзда та зважуванні вагону на тензометричних статистичних вагонних вагах виявлена різниця у вазі, на одній пачці обірвані окантувальні стрічки, переривається маркування на 250 мм. По прибуттю вантажу на станцію PL SLAWKOW LHS, Польської залізниці, працівниками вказаної станції також було складено Комерційний акт №2774/2014 від 07.04.2014, згідно з яким різниця в масі вантажу складає 3568 кг. В результаті незбереження вантажу при перевезенні по залізничній накладній УМВС № 47649942, позивачу заподіяно шкоду, у розмірі 1865,50 доларів США.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.03.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.12.2015 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2015 та рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2015 у справі №910/2773/5-г скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вищий господарський суд України, направляючи справу на новий розгляд, вказав, що позивачем, який надіслав претензію № 7849 від 25.12.2014 та доповнення до вказаної претензії № 7954 від 31.12.2014, до якого було додано оригінал першого аркуша залізничної накладної, (яке відповідач отримав 12.01.2015) було дотримано претензійний порядок, у такому випадку відповідач зобов'язаний був розглянути претензію № 7849 позивача з урахуванням доданих ним до претензії додаткових документів шляхом надсилання позивачем листа від 31.12.2015 та зазначив про помилковість висновків судів попередніх інстанцій про те, що позивачем не було дотримано процедуру досудового врегулювання спору.

В результаті автоматичного розподілу вказана справа була передана для розгляду судді Турчин С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2015 суддею Турчин С.О. справу № 910/2773/15-г прийнято до свого провадження та призначено її розгляд на 29.12.2015.

Представник позивача в судове засідання 29.12.2015 не з'явився, витребуваних судом документів не надав, про причину неявки суд не повідомив.

В судове засідання 29.12.2015 з'явились представники відповідачів та надали суду відзив на позов.

У відзиві на позов, відповідач заперечуючи позовні вимоги, посилається на те, що претензія позивача №7849 від 25.12.2014 не була прийнята Укрзалізницею до розгляду по суті, а тому вважається, що претензія до перевізника не була заявлена. На думку відповідача, оскільки, позивачем не була дотримана процедура досудового врегулювання спору, то позов не підлягає задоволенню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2015 відкладено розгляд справи № 910/2773/15-г на 21.01.2016.

14.01.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли документи по справі, заява про застосування строку позовної давності.

В судовому засіданні 21.01.2016 судом розглянуто клопотання позивача, що надійшло через відділ діловодства суду 14.01.2016, в якому останній просив суд розглядати справу без участі представника, а у разі необхідності безпосередньої участі представника позивача в судовому засіданні - проводити її в режимі відеоконференції.

За результатами розгляду клопотання позивача про проведення судового засідання по справі № 910/2773/15-г у режимі відеоконференції, суд задовольнив вказане клопотання та враховуючи необхідність присутності представника позивача в судовому засіданні, судом вирішено відкласти розгляд справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2016 відкладено розгляд справи № 910/2773/15-г на 10.02.2016.

02.02.2016 та 10.02.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли пояснення про застосування строку позовної давності, в яких відповідачем зазначено, що строк позовної давності призупинявся на час розгляду претензії з 25.12.2014 (дати відправлення претензії позивачем) по 12.01.2015 року (дата відхилення претензії), а тому позивач повинен був заявити позов до Укрзалізниці не пізніше 26.01.2015.

09.02.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення по суті заявлених позовних вимог, в яких позивач, окрім обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги зазначив, що позивачем було заявлено претензію в межах встановленого строку на її подання та дотримано обов'язковий претензійний порядок врегулювання спору. Також, у поясненнях зазначено про безпідставність посилань відповідача на пропущення позивачем строків позовної давності, оскільки, встановлений у параграфі 1 статті 31 УМВС, строк позовної давності призупиняється на час розгляду залізницею заявленої до неї претензії.

В судове засідання 10.02.2016 до Господарського суду міста Києва з'явився представник відповідача.

Представник позивача з'явився 10.02.2016 до Господарського суду Дніпропетровської області для участі у розгляді справи № 910/2773/15-г в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 10.02.2016 представники сторін надали пояснення по суті спору та документи по справі.

Представник позивача зазначив, що ним було отримано оригінал накладної 20.01.2015, а відтак, строк, який залишився для пред'явлення позову слід відраховувати з зазначеної дати, у зв'язку із чим, на думку позивача, строки позовної давності ним не пропущені.

Також, представник позивача просив суд брати участь у судовому засіданні, що відбудеться 17.02.2016, в режимі відеоконференції у Господарському суді Дніпропетровської області, згідно із клопотанням позивача, що надійшло до суду 14.01.2016.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.02.2016 надав клопотання про продовження строку вирішення спору у справі № 910/2773/15-г та просив суд його задовольнити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2016 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/2773/15-г на 15 днів, розгляду справи відкладено на 17.02.2016 та доручено забезпечення проведення відеоконференції Господарському суду Дніпропетровської області.

11.02.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли додаткові пояснення про застосування строку позовної давності.

Представник позивача в судовому засіданні 17.02.2016 підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача повторно заявив про застосування строку позовної давності до заявлених позивачем вимог та заперечив проти позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 17.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.03.2014 Публічне акціонерне товариство "Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" здійснило відвантаження товару (швелер марки EN 10279, DIN 1026-1, DIN 1026-2, EN 10163 - 3 Class C, далі - товар, вантаж), відповідно до залізничної накладної № 47649942 в залізничному вагоні № 53544961 зі станції відправлення "Кайдацька", Придніпровської залізниці, код станції 451203, на станцію призначення "PL SLAWKOW LHS", Польської залізниці, код станції 074286; термін поставки березень 2014; країна призначення - Польща.

Поставка вказаного товару здійснювалась на підставі контракту № 2219 від 27.06.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Євраз Суха Балка" (продавець) та Компанією "EAST METALS AG" (покупець).

03.04.2014, по дорозі слідування, на залізничній станції Знам'янка, Одеської залізниці, відповідно до актів загальної форми № 29217, № 50468 від 03.04.2014, вагон № 53544961, в якому слідував вантаж зі станції "Кайдацька", Придніпровської залізниці, був відчеплений і здійснено комісійне переважування вантажу.

При проведенні переважування вантажу, у вагоні № 247649942 була виявлена його недостача, про що був складений Комерційний акт серії Б 029318/32 від 03.04.2014, з якого вбачається, що по прибуттю поїзда та зважуванні вагону на тензометричних статистичних вагонних вагах виявлена різниця у вазі, на одній пачці обірвані окантувальні стрічки, переривається маркування на 250 мм.

В Комерційному акті серії Б 029318/32 від 03.04.2014 зазначено, що розмір навантаження відносно висоти бортів не вказано, маркування в 3 смуги фарбою жовтого кольору, вага - тара 21 550 кг, нетто 62368 кг., при перевірці виявилося: у вагоні навантаження в один штабель, три яруси; справа по ходу поїзда та 1 пачці верхнього ярусу перерване маркування; об'єм кузова на вагоні не вказано; у вагоні глухі торцеві стінки, люки щільно зачинені.

При проведенні переваження вагону 03.04.2014 на тензометричних статистичних вагах СВ-150000В2 ст. Знам'янка працівником станції виявилось - брутто 82650 кг., тара з документа 21550 кг., нетто 61100 кг, що складає різницю ваги проти перевізного документу в бік зменшення на 1268 кг та зроблено висновок про те, що вантаж, якого не вистачає, у вагоні вміститись міг.

По прибуттю вантажу на станцію PL SLAWKOW LHS, Польської залізниці, працівниками вказаної станції також було складено Комерційний акт № 2774/2014 від 07.04.2014, відповідно до якого, різниця в масі вантажу складає 3568 кг.

Недостача вантажу, з урахуванням норми природної втрати, становить 3 256,16 кг (3,25 т.): вага нетто згідно накладної в напіввагоні № 53544961 становить 62 368 кг; вага нетто при переважуванні становить 58 800 кг; недостача становить 3 568 кг; норма природного убутку - 0,5%, що становить 311,84 кг (62 368 кг х 0,5%); недостача з урахуванням норми природної втрати становить 3 256,16 кг (3568 кг - 311,84 кг) або 3,25 т.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, стверджує про те, що розмір шкоди, заподіяної йому відповідачем в результаті незбереження вантажу при перевезенні по залізничній накладній УМВС № 47649942 становить 1865,50 доларів США.

Позивачем, 25.12.2014 було направлено відповідачу претензію №7849 від 25.12.2014 про стягнення збитків в розмірі 1865,50 доларів США.

12.01.2015 направлено доповнення до вищезазначеної претензії № 7954 від 31.12.2014, до якого було додано оригінал першого аркуша залізничної накладної.

Листом від 12.01.2015 вих. № ЦПКП-1/15 відповідач повернув претензію позивача без розгляду, оскільки, до претензійної заяви позивачем було додано лише копію накладної.

Враховуючи те, що, на думку позивача, відповідач неправомірно не розглянув вказану вище претензію, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача збитків на суму 1865,50 дол. США/30 122,22 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи вказівки Вищого господарського суду України, наведені у постанові від 07.12.2015 та які зумовили направлення справи на новий розгляд, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до ст. 4 Статуту, перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Статтею 10 Цивільного кодексу України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (далі - УМВС), дата набрання чинності для України: 05.06.1992, встановлюється пряме міжнародне залізничне сполучення для перевезень вантажів між залізницями країн - учасниць, у даному спорі, України та Республіки Польща.

Параграфом 1 статті 2 УМВС (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що на умовах даної Угоди проводиться перевезення вантажів у прямому міжнародному залізничному вантажному сполученні між станціями, зазначеними в § 2 статті 3, по накладним, передбаченим даною Угодою, і тільки по мережі залізниць - учасниць даної Угоди.

Згідно із параграфом 1 статті 7 УМВС, договір перевезення оформляється в накладній єдиного зразка. Накладна складається з аркушів:

1 - оригінал накладної;

2 - дорожня відомість;

3 - дублікат накладної;

4 - аркуш видачі вантажу;

5 - аркуш повідомлення про прибуття вантажу.

Відповідно до параграфу 5 статті 8 УМВС передбачено, що договір перевезення вважається укладеним з моменту приймання станцією відправлення вантажу й накладній до перевезення. Приймання до перевезення засвідчує накладенням на накладну календарного штемпеля станції відправлення. Крім того, станція відправлення повинна проставити календарний штемпель на додаткових аркушах, прикріплених до накладної відповідно до п. 12 статті 7.

Залізниця повинна скласти комерційний акт, якщо під час перевезення або видачі вантажу вона провадить перевірку стану вантажу, його маси або кількості місць, а також відповідності накладній і при цьому встановлює: 1) повну або часткову втрату вантажу, недостачу маси, його пошкодження, псування або зниження якості вантажу з інших причин; 2) невідповідність між відомостями, зазначеними в накладній, і вантажем у натурі про найменування, масу, кількість місць вантажу, знаках (марках) і номерах місць вантажу, найменуванні одержувача й станції призначення; 3) відсутність накладної або окремих її листів по даному вантажу або вантажу по даній накладній; 4) відсутність або нестачу відправлених перевізних пристосувань, зазначених в накладній.

Станція, що встановила одну або кілька таких несправностей, складає комерційний акт за формою додатку 16 до УМВС - під час перевезення вантажів за накладною УМВС або за формою додатка 8.1. до додатка 22 до УМВС - під час перевезення вантажів за накладною ЦИМ/СМГС. Якщо бланк комерційного акту надрукований на окремих аркушах, кожний аркуш акту повинен бути пронумерований, підписаний особами, зазначеними в параграфі 6 цієї статті, і завірений календарним штемпелем станції, у верхній частині кожного аркуша повинен бути зазначений номер комерційного акту. Усі аркуші комерційного акту після його складання повинні бути скріплені.

Однак, комерційний акт складається лише в тих випадках, коли вищевказані несправності могли відбутися винятково з моменту приймання вантажу до перевезення до моменту видачі його одержувачеві (п.п. 1, 3, 4 § 1 ст. 18 УМВС).

Згідно із ст. 113 Статуту, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

За приписами параграфу 1 статті 23 УМВС залізниця відповідальна в межах умов, установлених даним розділом, за прострочення в доставці вантажу й за збиток, що виник внаслідок повної або часткової втрати, недостачі маси, пошкодження, псування або зниження якості вантажу з інших причин за час із моменту прийняття вантажу до перевезення до видачі його на станції призначення, а у випадку перевідправлення вантажу в країни, залізниці яких не беруть участь у даній Угоді, - до оформлення перевезення вантажу за накладною іншої угоди про пряме міжнародне залізничне вантажне сполучення.

У відповідності до додатку 19 до УМВС компетентним органом залізниць України, що уповноважений розглядати всі претензії згідно УМВС, крім претензій по надлишку провізних платежів та повернення сум, сплачених за договором перевезення є Укрзалізниця, Головне комерційне управління.

Як встановлено судом вище, при проведенні переважування вантажу, у вагоні №247649942 була виявлена недостача, про що був складений Комерційний акт серії Б 029318/32 від 03.04.2014.

По прибуттю вантажу на станцію PL SLAWKOW LHS, Польської залізниці, працівниками вказаної станції також було складено Комерційний акт № 2774/2014 від 07.04.2014, відповідно до якого, різниця в масі вантажу складає 3568 кг.

Факт недостачі за спірним перевезенням підтверджений матеріалами справи, зокрема, комерційними актами.

За розрахунками позивача, розмір збитків, завданих йому у зв'язку з нестачею вантажу, що виникла при його перевезенні, становить 1865,50 доларів США.

Параграфом 1 ст. 29 УМВС визначено, що право пред'явлення претензій, заснованих на договорі перевезення, належить відправникові або одержувачеві.

Претензії повинні бути пред'явлені в письмовій формі з відповідним обґрунтуванням і вказівкою суми відшкодування відправником - до дороги відправлення, а одержувачем - до дороги призначення § 2 ст. 29 УМВС).

Пунктом 2 параграфу 7 ст. 29 УМВС передбачено, що пред'явлення претензій до залізниць проводиться, зокрема, у випадку часткової втрати, пошкодження, псування або зниження якості вантажу з інших причин:

- відправником або

- одержувачем

за умови вистави оригіналу накладній і аркуша повідомлення про прибуття вантажу (аркушів 1 і 5 накладної) і комерційного акту, виданого одержувачеві залізницею на станції призначення.

Як вбачається із матеріалів справи, 25.12.2014 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію вих. №7849 від 25.12.2014 про стягнення збитків в розмірі 1865,50 доларів США, яка була отримана відповідачем 31.12.2014, що підтверджується копією рекомендованого відправлення про вручення поштового відправлення 470.

31.12.2014 позивачем було направлено на адресу відповідача доповнення (вих. №7954 від 31.12.2014) до претензії, до якого було додано оригінал першого аркуша залізничної накладної. Вказаний лист з оригіналом накладної було отримано відповідачем 12.01.2015, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №797.

12.01.2015 відповідач направив позивачу відповідь на претензію про стягнення збитків в розмірі 1 865,50 доларів США № 7849 від 25.12.2014 (без урахування доповнення до претензії), якою повернув зазначену претензію без розгляду по суті, посилаючись на те, що до претензійної заяви позивачем не було додано оригіналу залізничної накладної №47649942.

Відповідно до параграфу 1 статті 30 УМВС право на пред'явлення позову, обґрунтоване на договорі перевезення, належить тій особі, яка має право заявити претензію до залізниці; позов може бути пред'явлено тільки після пред'явлення претензії відповідно до ст. 29.

Параграфом 1 статті 31 УМВС встановлено, що претензії та позови відправника або одержувача до залізниць за договором перевезення, а також, вимоги та позови залізниць до відправників або одержувачів про сплату провізних платежів, штрафів та про відшкодування збитку, можуть бути заявлені протягом 9 місяців, за винятком претензій та позовів про прострочення в доставці вантажу, для пред'явлення яких встановлений 2-місячний термін. Для претензій про відшкодування за часткову втрату вантажу, недостачу маси, пошкодження, псування або зниження якості вантажу з інших причин, а також за прострочення в доставці вищевказаний строк починає свій перебіг з дня видачі вантажу одержувачу.

Згідно з ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язують його початок.

Комерційний акт № 2774/2014 складений 07.04.2014, а отже перебіг строку для звернення з позовом або претензією обчислюється з 08.04.2014 та закінчується 08.01.2015.

Як встановлено судом вище, претензія №7849 від 25.12.2014 про відшкодування збитків у розмірі 1865,50 дол. США та оригінал накладної (доповнення вих. №7954 від 31.12.2014) направлені позивачем 25.12.2014 та 31.12.2014, тобто в межах строку, встановленого параграфом 1 статті 31 УМВС (до 08.01.2015).

Заперечуючи позовні вимоги, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності.

Частиною 6 ст. 315 ГК України визначено, що щодо спорів, пов'язаних з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред'явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України.

У вирішенні спорів, пов'язаних з перевезенням вантажів у прямому міжнародному сполученні, слід враховувати приписи статті 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) та статті 58 Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (КОТІФ) (п. 4.7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення у статті 31 встановлює дев'ятимісячний строк для звернення з претензією та з позовами.

У відповідності до параграфу 3 статті 31 УМВС, пред'явлення відправником або одержувачем до залізниці письмової претензії, оформленої у відповідності до статті 29, призупиняє строк позовної давності, передбачений в параграфі 1 даної статті.

Положеннями параграфу 7 статті 29 УМВС визначено, що якщо до письмової заяви про претензію до залізниці додані не всі вищевказані необхідні документи або документи, зазначені в пунктах 1 - 4 даного параграфу, додані в копіях, то така неповна або неправильна заява про претензію повертається заявнику залізницею в термін не пізніше 15 днів з дня його надходження до органу залізниці згідно з додатком 19 до цієї Угоди із зазначенням, які документи відсутні або представлені в копіях. У таких випадках не настає призупинення перебігу строку давності, передбаченого § 3 статті 31 Угоди.

Як встановлено судом вище, претензія позивача №7849 від 25.12.2014 про стягнення збитків в розмірі 1865,50 доларів США була отримана відповідачем 31.12.2014 (рекомендоване відправлення про вручення поштового відправлення 470). Згідно із відтиском вхідного штемпеля "Укрзалізниці" на претензії, остання отримана відповідачем 05.01.2015. До вказаної вимоги не було додано оригіналу першого аркуша залізничної накладної.

Листом від 12.01.2015 вих. № ЦПКП-1/15 відповідач повернув претензію позивача без розгляду.

Водночас, 12.01.2015 відповідачем направлено доповнення до претензії № 7954 від 31.12.2014, до якого було додано оригінал першого аркуша залізничної накладної.

При цьому, відповідач у відзиві зазначив, що Головне комерційне управління отримало перший лист залізничної накладної лише 13.01.2015, тобто вже після повернення претензії без розгляду по суті. Отримання відповідачем доповнення до претензії № 7954 від 31.12.2014 разом з оригіналом накладної саме 13.01.2015 підтверджується відтиском вхідного штемпеля "Укрзалізниці" на вказаному доповненні.

Отже, претензія позивача (вих. №7849 від 25.12.2014) до якої не було додано оригіналу першого аркушу накладної, була повернута відповідачем в термін не пізніше 15 днів (через 13 днів з 31.12.2014).

Враховуючи положення параграфу 7 статті 29 УМВС, призупинення строку давності, передбаченого § 3 ст. 31 УМВС не настало, а відтак, звернувшись за захистом своїх прав до суду з позовом 04.02.2015 (дата на поштовому штемпелі; а.с. 55-56, том 1) позивач пропустив встановлений § 1 ст. 31 УМВС строк для пред'являння позову.

Оскільки, Вищий господарський суд України, направляючи справу на новий розгляд, вказав, що відповідач зобов'язаний був розглянути претензію № 7849 позивача, з урахуванням доданих ним до претензії додаткових документів, шляхом надсилання позивачем листа від 31.12.2015, то враховуючи вказівки суду касаційної інстанції, судом встановлено наступне.

Згідно із параграфом 8 статті 31 УМВС, залізниця зобов'язана в 180 - денний строк з дня заявлення претензії, підтвердженого поштовим штемпелем пункту відправлення або розпискою залізниці в отриманні безпосередньо пред'явленої претензії, розглянути цю претензію, дати відповідь заявнику і при повному або частковому визнанні її сплатити йому належну суму.

Дев'ятимісячний строк позовної давності, встановлений у статті 31 УМВС, призупиняється на час розгляду залізницею ("Укрзалізницею") заявленої до неї претензії, але не більше, ніж на 180 днів (п. 2.12. роз'яснень Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею").

Як зазначалось судом вище, згідно із параграфом 3 статті 31 УМВС, перебіг строків давності призупиняється з дня пред'явлення претензії.

У відповідності до вказаного параграфу статті 31 УМВС, перебіг строків давності продовжується з того дня, коли залізниця повідомила заявника про повне або часткове відхилення його претензії; днем відхилення вважається дата, зазначена на поштовому штемпелі пункту відправлення, або день, в який заявник своєю розпискою підтвердив отримання повідомлення про відхилення. Якщо претензія залишена без відповіді, то перебіг терміну давності відновлюється з моменту закінчення терміну, встановленого в § 8 статті 29.

Претензія (вих. №7849 від 25.12.2014) про стягнення збитків в розмірі 1865,50 доларів США була направлена позивачем 25.12.2014, що підтверджується рекомендованим відправленням про вручення поштового відправлення 470, описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком від 25.12.2014.

Як встановлено судом вище, перебіг строку позовної давності почав обчислюватися з 08.04.2014 (комерційний акт № 2774/2014 складений 07.04.2014) та закінчився би 08.01.2015.

Оскільки, претензію направлено 25.12.2014, то з 08.04.2014 до пред'явлення претензії минуло 8 місяців та 17 днів.

Залишок дев'ятимісячного строку для звернення з позовом складає 15 календарних днів (з 25.12.2014 - дата відправлення претензії позивачем по 08.01.2015 - останній день строку для звернення позивача з позовом до суду.

Оригінал першого листа накладної №47649942 було направлено позивачу 15.01.2015 листом вих. № ЦМ-ЦПКП-1/15 від 14.01.2015, що підтверджується фіскальним чеком №5208 від 15.01.2015 та списком №6 від 15.01.2015 про направлення згрупованих поштових відправлень, копії яких наявні в матеріалах (додані до пояснень, що надійшли до суду 11.02.2015).

Суд зазначає, що згідно із параграфом 3 статті 31 УМВС днем відхилення претензії вважається дата, зазначена на поштовому штемпелі пункту відправлення, а тому відлік терміну, що залишився до закінчення строку на пред'явлення позову слід здійснювати з 15.01.2015 (дата направлення оригіналу накладної), оскільки відправлення відбувалося саме поштовим зв'язком, а не через вручення кореспонденції безпосередньо представнику позивача чи його канцелярію через розписку.

Враховуючи вищезазначене, позивач повинен був заявити позов до відповідача не пізніше 29.01.2015 (15.01.2015 - дата відхилення претензії/направлення оригіналу накладної + 15 календарних днів (кількість днів, що залишалися до закінчення строку на пред'явлення позову після переривання).

Відтак, заявивши позов до суду 04.02.2015 (дата на поштовому штемпелі; а.с. 55-56, том 1) позивач пропустив встановлений параграфом статтею 31 УМВС строк для подання позову.

Позивач під час розгляду справи стверджував, що лист вих. № ЦМ-ЦПКП-1/15 від 14.01.2015 відповідача, яким було направлено оригінал першого аркушу накладної №47649942 було отримано позивачем 20.01.2015 (вх. 5306/200), а тому дев'ятимісячний строк позовної давності ним не пропущено

Враховуючи доводи позивача, суд додотково зазначає, що навіть здійснюючи вирахування дев'ятимісячного строку позовної давності з 20.01.2015, за розрахунками суду, останнім днем звернення позивача з даним позовом до суду є 03.02.2015 (20.01.2015 - дата отримання оригіналу накладної + 15 календарних днів (кількість днів, що залишалися закінчення строку на пред'явлення позову), в той час як з позовом позивач звернувся 04.02.2015 (дата на поштовому штемпелі; а.с. 55-56, том 1).

При цьому, враховуючи те, що згідно із параграфом 3 статті 31 УМВС днем відхилення вважається день, в який заявник своєю розпискою підтвердив отримання повідомлення про відхилення, то відлік терміну, що залишився до закінчення строку на пред'явлення позову слід здійснювати з 20.01.2015 (дата отримання оригіналу накладної).

Вищенаведене спростовує доводи позивача про звернення до суду з даним позовом в межах строку дев'ятимісячного строку позовної давності.

Відповідно до параграфу 4 статті 31 УМВС претензії і вимоги, за якими сплив строк давності, не можуть бути пред'явлені також і у вигляді позовів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що строк позовної давності для пред'явлення позивачем вимог по сплаті збитків у розмірі 1865,50 дол. США/30 122,22 грн. станом на день звернення до суду з позовом пропущено, у зв'язку з чим, у позові слід відмовити.

Суд зазначає, що на відміну від права суду визнати поважною причину пропуску строку позовної давності та поновити строк, яке передбачено у частині 5 статті 267 Цивільного кодексу України, стаття 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення не надає такого права суду навіть за наявності поважних причин.

У пункті 2.12. роз'яснень Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" вказано, що дев'ятимісячний строк позовної давності згідно з параграфом 4 статті 31 Угоди не підлягає поновленню судом навіть за поважних причин його пропуску.

Таким чином, зазначений дев'ятимісячний строк позовної давності, згідно з параграфом 4 статті 31 УМВС, не підлягає поновленню судом навіть за поважних причин його пропуску.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд відмовляє у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" до Державної адміністрації залізничного транспорту України про стягнення збитків на суму 1865,50 дол. США/30 122,22 грн.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову судовий збір, відповідно до ст. ст. 49 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 22.02.2016.

Суддя С.О. Турчин