КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р. Справа№ 925/1499/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Коротун О.М.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

за участю представників

від позивача: Кісільова І.В. - дов. від 31.12.2015 року № 107

від відповідача: Андрюхін Д.В. - дов. від 14.01.2016 року б/н

від третьої особи: не з'явилися

розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Зернова компанія „Хорс" на рішення господарського суду Черкаської області від 29.10.2015 року

у справі № 925/1499/15 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства „Златобанк" (м. Київ)

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Зернова компанія „Хорс" (м. Черкаси)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

Приватне акціонерне товариство „Еко-Азот" (м. Черкаси)

про стягнення 174 372 256 грн. 01 коп. та 2 585 858,20 доларів США

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області звернулося Публічне акціонерне товариство „Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства „Златобанк" Славінського Валерія Івановича з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 16.09.2013 року № 246/1/13-KLMV в сумі 174 372 256 грн. 01 коп. та 2 585 858,20 доларів США, в тому числі: - 165 015 563 грн. 73 коп. - за основним боргом (кредитом); - 2 546 249,87 доларів США - за основним боргом (кредитом); - 7 001 554 грн. 20 коп. - стягнення прострочених процентів за користування кредитом за період лютий - 18 серпня 2015 року; -39 608,33 доларів США - стягнення прострочених процентів за користування кредитом за період лютий - 18 серпня 2015 року; 2 350 138 грн. 08 коп. пені (нарахованої за період з 16.09.2013 року по 26.08.2015 року; п. 4.1 кредитного договору) неустойки; - 5 000 грн. 00 коп. штрафу.

Ухвалою від 03.09.2015 року господарський суду Черкаської області залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - іпотекодавця Приватне акціонерне товариство „Еко-Азот".

Рішенням від 29.10.2015 року господарський суд Черкаської області позов задовольнив частково. Стягнув з СТОВ „Зернова компанія „Хорс" на користь ПАТ „Златобанк" 163 639 532 грн. 91 коп. боргу по кредиту, 2 485 646,10 доларів США боргу по кредиту, 36 608,33 доларів США борг по процентах, 1 936 789 грн. 34 коп. пені по процентах у гривні, 283 423 грн. 28 коп. пені по процентах у валюті та 5 000 грн. штрафу. В частині стягнення 1 376 030 грн. 82 коп. боргу по кредиту, 62 603,77 доларів США боргу по кредиту, 7 001 554 грн. 20 коп. прострочених процентів по кредиту - провадження у справі припинив. В решті вимог у позові відмовив.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду СТОВ „Зернова компанія „ХОРС" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 29.10.2015 року по справі № 925/1499/15 повністю і прийняти нове рішення, яким відмовити АТ „Златобанк" від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „Златобанк" В.І. Славінський у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 року апеляційна скарга СТОВ „Зернова компанія „Хорс" була прийнята до провадження та призначено розгляд справи № 925/1499/15 у судовому засіданні за участю представників сторін та третьої особи.

21.01.2016 року у зв'язку з виходом судді Суліма В.В. з відпустки, якого було визначено для розгляду даної справи, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, змінено склад колегії суддів: головуючий суддя: Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Коротун О.М.

Після зміни в складі колегії суддів розгляд справи почався спочатку.

В судове засідання 16.02.2016 року повноважні представники третьої особи не з'явилися та про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Після обговорення судова колегія дійшла висновку, що неявка повноважних представників третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

В судовому засіданні 16.02.2016 року представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги. Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у запереченні на апеляційну скаргу.

Третя особа надіслала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримала вимоги апеляційної скарги.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути скасовано частково, виходячи із наступного.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 2 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 ст. 345 Господарського кодексу України встановлено, що у кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

16.09.2013 року Публічне акціонерне товариство „Златобанк" (Кредитодавець) та Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Зернова компанія „Хорс" (Позичальник) уклали кредитний договір № 246/1/13-KLMV, відповідно до умов якого Кредитодавець надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов'язується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови цього кредитного договору (п. 1.1 договору).

Кредитодавець надає Позичальнику кредитні кошти у наступних валютах: у гривні та/або доларах у формі відкриття відкличної Кредитної лінії, в межах Максимального Ліміту заборгованості, визначеного цим кредитним договором. Базовою валютою є гривня. Кредит може надаватися Траншами у будь-якій валюті зазначеній в кредитному договорі, відповідно до письмової заяви Позичальника. Позичальник має право у будь який час без повідомлення банку здійснити погашення поточної заборгованості по Кредиту і за умови дотримання умов надання Кредитних коштів, встановлених цим Кредитним договором, може знову отримувати кредит в межах максимального ліміту за кредитною лінією.

Грошові кошти за кредитною лінією (отримання Траншів) надаються Банком за заявами Позичальника після їх акцепту банком. При наданні Позичальнику кредитних коштів за акцептованою Заявкою в обсязі, зазначеному в Заявці така Заявка вважається виконаною, а зобов'язання Банку дотриманими. При досягненні Позичальником Максимального ліміту заборгованості нові Заявки Банком не розглядаються до часткового або повного повернення кредитних коштів. Після часткового/повного повернення Кредиту Позичальник може подавати в Банк нові Заявки в межах Максимального Ліміту заборгованості (п. 1.2 договору).

Кредит надається відповідачу для рефінансування кредитної заборгованості та для поповнення обігових коштів із застереженням, викладеним у п. 1.2.1 договору.

Максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією становить 140 000 000 грн. (сто сорок мільйонів гривень 00 коп.)

Кінцева дата повернення кредиту: не пізніше 11.09.2015 року включно (п. 1.4 договору).

Додатковим договором від 07.02.2014 року № 9 сторонами погоджено, що кредит видається у гривні та/або у доларах США у формі відкриття відкличної кредитної лінії в межах максимального ліміту заборгованості, визначеної кредитним договором. Грошові кошти надаються банком за заявками відповідача, які акцептовані банком. При цьому максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією у доларах становить 17 225 000,00 доларів США.

За приписами ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За користування Кредитом Позичальником сплачуються проценти у вигляді фіксованої Процентної ставки.

Процентна ставка встановлюється в наступних розмірах:

- 20 % (двадцять процентів) річних за користування Кредитними коштами у гривні;

- 10 % (десять процентів) річних за користування Кредитними коштами у доларах США ( п. 1.5 договору).

Проценти за користування Кредитом у гривні сплачується у гривні, Проценти за користування Кредитом у доларах США сплачуються у доларах (п. 1.5.1 договору).

На виконання умов Кредитного договору та за заявками відповідача, Банк надав Позичальнику кредит в сумі 174 372 256 грн. 01 коп. та 2 585 858,20 доларів США, що підтверджується меморіальними ордерами: від 16.09.2013 року № 219102 на суму 109 589 000 грн.; від 16.09.2013 року № 219112 на суму 3 335 663,88 доларів США та 26 661 961 грн. 39 коп.; від 30.09.2013 року № 502453 на суму 1 990 000 грн.; від 30.09.2013 року № 502764 на суму 27 414 000 грн.;від 01.10.2013 року № 14591 на суму 3 335 000,00 доларів США та 26 656 655 грн.; від 29.10.2013 року № 432802 на суму 1 000 000 грн.; від 31.10.2013 року № 538578 на суму 28 124 000 грн.; від 01.11.2013 року № 13881 на суму 3 335 000,00 доларів США та 26 656 655 грн.; від 20.11.2013 року № 358206 на суму 2 560 000 грн.; від 29.11.2013 року № 593379 на суму 27 860 436 грн. 27 коп.; від 02.12.2013 року № 35642 на суму 3 335 000,00 доларів США та 26 656 655 грн.; від 09.12.2013 року № 155239 на суму 312 000 грн.; від 27.12.2013 року № 4611895 на суму 27 860 436 грн. 27 коп.; від 03.01.2014 року № 35989 на суму 3 335 000,00 доларів США та 26 656 655 грн.; від 10.01.2014 року № 118315 на суму 1 000 000 грн.; від 31.01.2014 року № 542888 на суму 27 860 000 грн.; від 03.02.2014 року № 29254 на суму 3 335 000,00 доларів США та 26 656 655 грн.; від 10.04.2014 року № 169432 на суму 12 700 000 грн.; від 11.04.2014 року № 186282 на суму 12 700 000 грн.; від 14.04.2014 року № 224838 на суму 770 000 грн.;від 11.07.2014 року № 205615 на суму 527 000 грн.; від 12.11.2014 року № 188784 на суму 12 000 000 грн.; від 25.11.2014 року № 417282 на суму 25 000 000 грн.

Заперечень проти неотримання грошових коштів по кредитній лінії у вказаних сумах відповідач суду не подав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 173 ГК України, в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За розрахунками Банку, станом на день звернення до суду у даній справі за відповідачем рахується несплачена заборгованість по кредиту у сумі 165 015 563 грн. 73 коп. та 2 546 249,87 доларів США, оскільки термін погашення боргу по кредиту настав 11.09.2015 року (п. 1.4. кредитного договору) і у позивача вже немає необхідності доводити свої права на дострокове стягнення боргу по кредиту.

Також, за уточненими розрахунками позивача за відповідачем рахується заборгованість 7 001 554 грн. 20 коп. по прострочених процентах за користування кредитом за період лютого 2015 року - 18 серпня 2015 року; 39 608,33 доларів США прострочених процентів за користування кредитом за період лютого 2015 року - 18 серпня 2015 року, 2 350 138,08 грн. пені за період з 16.09.2013 року по 26.08.2015 року та 5 000 грн. штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України СТОВ „Зернова компанія „Хорс" доказів виконання договору щодо повернення кредиту та повної оплати процентів за користування кредитом не надало.

Після порушення провадження у справі відповідач надіслав позивачу заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 11.09.2015 року № 741, яка була отримана позивачем 14.09.2015 року згідно штампу банку на цьому документі.

Позивач зазначив, що заява про зарахування зустрічних однорідних вимог від 11.09.2015 року № 471 не була врахована банком.

У відповідності до ст. 601 ЦК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Також у п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452 визначено, що з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що:

за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Зазначені операції у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов'язаними з банком особами.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що між сторонами по справі укладалися договір депозиту від 22.04.2014 року № 54/1/1 та договір банківського вкладу від 12.11.2014 року № 79/1/1, за умовами яких відповідач передав на зберігання банку власні грошові кошти в загальній сумі більше 37 000 000 грн.

Відповідно до договору банківського вкладу від 12.11.2014 року № 79/1/1 Банк має право здійснити договірне списання коштів з вкладного рахунку відповідача у випадках та в порядку, передбаченому іншими договорами (угодами) між сторонами в межах чинного законодавства України (п. 4.2.3).

Договір депозиту від 22.04.2014 року № 54/1/1 не передбачає умов про договірне списання коштів із депозитного рахунку на погашення боргу за кредитними зобов'язаннями відповідача.

Із заяви відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог вбачається, що він вважає, що для зарахування зустрічних однорідних вимог у даній справі він бажає скористатися залишком коштів по договору депозиту від 22.04.2014 року № 54/1/1 (42 100 грн.) та договору банківського вкладу від 12.11.2014 року № 79/1/1 (15 096 438 грн. 38 коп.) на загальну суму 15 138 538 грн. 38 коп.

Щодо зарахування зустрічних однорідних вимог за договором банківського вкладу від 12.11.2014 року № 79/1/1, то колегія суддів приходить до висновку, що місцевий господарський суд помилково дійшов висновку, що з заяви відповідача не можна зрозуміти, яким чином залишок, зокрема, не зарахованих у іншій справі коштів по договору банківського вкладу від 12.11.2014 року № 79/1/1 на загальну суму 15 138 538 грн. 38 коп. слід розподілити на кожен із вказаних договорів, тим більше, що договір депозиту від 22.04.2014 року № 54/1/1 не дозволяє проводити договірне списання коштів банком для погашення боргу по кредиту за іншими зобов'язаннями відповідача.

Враховуючи те, що договором депозиту від 22.04.2014 року № 54/1/1 не передбачено умов про договірне списання коштів, колегія суддів приходить до висновку, що списання 42 100 грн. не може відбутися в силу положень п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

А щодо списання за договором банківського вкладу від 12.11.2014 року № 79/1/1, то сума депозитного вкладу у розмірі 15 096 438 грн. 38 коп. може бути зарахована по договору від 16.09.2013 року № 246/1/13-KLMV лише по однорідним вимогам, тобто в зарахування основного боргу, який в гривневій частині складав - 165 015 563 грн. 73 коп.

Після цього в ході розгляду справи, відповідач сплатив на користь позивача 15 540 463 грн. в погашення боргу по кредитному договору від 16.09.2013 року № 246/1/13-KLMV, як вказано у призначенні платежу в платіжному дорученні від 21.10.2015 року № 5825.

Позивач підтвердив факт отримання від відповідача коштів в сумі 15 540 463 грн. платіжним дорученням від 21.10.2015 року № 5825.

Кредитний договір від 16.09.2013 року № 246/1/13-KLMV після внесення змін додатковою угодою № 9 про видачу кредиту в гривні та/або в доларах США, встановлення ліміту кредитування у валюті, став мультивалютним.

Позивач зазначив, що вказаний договір має єдиний рахунок для сплати відповідачем боргових зобов'язань та процентів у гривні та у доларах США № 1011 (див. визначення термінів). При цьому відповідач має право сплачувати борги по кредиту як у гривнях, так і в доларах США.

Разом з цим згідно п. 1.5.1 кредитного договору від 16.09.2013 року № 246/1/13-KLMV відповідач повинен сплачувати проценти за користування кредитом у гривнях - у гривнях, а за кредитом у доларах - в доларах.

Пунктом 2.2.2 кредитного договору від 16.09.2013 року № 246/1/13-KLMV визначено, що при отриманні від позичальника на рахунок для оплати боргових зобов'язань та процентів коштів (або отриманих в порядку договірного списання), сторони встановлюють наступний порядок погашення борових зобов'язань:

1) прострочені проценти;

2) прострочена комісія;

3) прострочена заборгованість за кредитом;

4) строкові проценти;

5) строкова комісія;

6) строкова заборгованість за кредитом;

7) можлива неустойка (штраф та пеня);

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що з урахуванням наявності у позивача права на продовження нарахування відсотків за користування кредитними коштами також і під час розгляду справи, позивач повинен був сплачені відповідачем 15 540 463 грн. за платіжним дорученням від 21.10.2015 року № 5825 спрямувати в першу чергу в погашення вже нарахованого на час їх отримання боргу по процентах відповідача (п. 2.2.2 договору), а не у погашення основного боргу по валютному кредиту, як це зробив позивач.

Оскільки за умовами п. 1.5.1 договору від 16.09.2013 року № 246/1/13-KLMV кошти у гривнях спрямовуються на сплату процентів у гривнях, то в першу чергу позивач повинен погасити борг по процентах у гривні за рахунок отриманих коштів:

59 255 113 грн. 15 коп. (нараховані відсотки в ході розгляду справи станом на 28.10.2015 року) - 46 466 711 грн. 79 коп. (сплачені відсотки - 15 540 463 грн. (сплачені 21.10.2015 року кошти) = - 2 752 061 грн. 64 коп.

Тобто, виходячи з цього розрахунку, у відповідача погасилися всі борги по відсотках по гривні, які були нараховані позивачем навіть станом на 28.10.2015 року. З цих підстав 7 001 554 грн. 20 коп., які позивач просить стягнути з відповідача як борг по відсотках за період лютого 2015 року - 18 серпня 2015 року вже є сплаченим боргом та до стягнення не підлягає.

Залишок коштів від погашення процентів в сумі 2 752 061 грн. 64 коп. згідно 2.2.2 кредитного договору від 16.09.2013 року № 246/1/13-KLMV позивач повинен спрямувати на погашення боргу про простроченому кредиту, оскільки не доведено, що відповідач має борг по комісії.

За розрахунками Банку на час звернення з позовом до суду відповідач має борг в сумі 165 015 563 грн. 73 коп. по кредиту та 2 546 249,87 доларів США по кредиту.

Оскільки кредитним договором прямо не передбачено, по якому кредиту (в гривнях чи у доларах) слід в першу чергу зараховувати кошти для сплати заборгованості, а борг по обох тілах кредиту нараховується одночасно і банк по мультивалютному рахунку має право конвертувати гривню у долари, то місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що залишок коштів від погашення процентів в сумі 2 752 061 грн. 64 коп.. слід розділити порівну (2 752 061 грн. 64 коп. : 2 = 1 376 030 грн. 82 коп.) для погашення боргу по тілу кредиту у гривнях і по тілу кредиту у доларах.

Отже, слід вважати, що на час вирішення спору, крім повної сплати боргу по процентах у гривні відповідач погасив і 1 376 030,83 грн. боргу по кредиту у гривнях та 62 603,77 доларів США - боргу по кредиту у доларах (1 376 030 грн. 82 коп. : 21 грн. 98 коп. офіційний курс долара до гривні станом на 21.10.2015 року).

А крім того погасив борг по кредиту у гривнях на суму 15 096 438 грн. 38 коп., в якості зарахування зустрічних однорідних вимог.

Тому залишок боргу по тілах кредиту, який підлягає до стягнення з відповідача становить:

- 148 543 094 грн. 52 коп. борг по кредиту у гривнях (165 015 563 грн. 73 коп. - 1 376 030 грн. 83 коп. - 15 096 438 грн. 38 коп.);

- 2 485 646,10 доларів США борг по кредиту у валюті (2 546 249,87 доларів США - 60 603,77 доларів США).

В частині сплати частини боргу під час розгляду справи в суді першої інстанції господарський суд міста Києва правомірно припинив провадження по справі на підставі п. 1-1 ч. ст. 80 ГПК України на суму 7 001 554 грн. 20 коп.

Так само має бути припинено провадження в частині зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі п. 1-1 ч. ст. 80 ГПК України.

Також позивач просить стягнути з відповідача борг по процентах у валюті в сумі 39 608,33 долари США, оскільки за період з 16.09.2013 року по 25.08.2015 року відповідачу було нараховано 523 093,90 доларів США процентів, а сплачено за цей же період станом на 03.07.2015 року лише 483 485,57 доларів США.

Відповідач не надав суду заперечень проти правильності розрахунків по тілу кредитів та нарахованих процентах і не надав доказів про проведення із позивачем більшого розрахунку по процентах у валюті, ніж вказано позивачем.

Колегія суддів здійснила перерахунок боргу по тілу кредиту та процентах, та дійшла висновку, що місцевий господарський суд правомірно стягнув з відповідача 2 485 646,10 доларів США боргу по кредиту, 36 608,33 доларів США боргу по процентах, втім помилково стягнув 163 639 532 грн. 91 коп. боргу по кредиту замість 148 543 094 грн. 52 коп.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Ч. 6 ст. 231 ГК України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до п. 4.1 кредитного договору від 16.09.2013 року № 246/1/13-KLMV за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та /або несвоєчасну повну чи часткове сплату чи несплату процентів, банк має право стягнути, а відповідач повинен сплатити неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення за кожен день прострочки та обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сума пені розраховується у валюті кредиту та сплачується у гривні за курсом НБУ на дату фактичної сплати та із застосуванням умовної кількості днів у році 360.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 року № 543/96-ВР розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ.

Позивач відповідно до уточненого розрахунку просив стягнути з відповідача 2 043 382 грн. 80 коп. боргу по пені за простроченими процентами у гривні та 295 404 грн. 32 коп. боргу по пені за простроченими відсотками у валюті за період з 29.09.2014 року по 26.08.2015 року.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зробила перерахунок розміру пені та дійшла висновку, що місцевий господарський суд правомірно обмежив розмір стягуваної пені за період з 29.09.2014 року по 26.08.2015 року на суму 1 936 789 грн. 34 коп. по процентам у гривні та 283 423 грн. 28 коп. по процентам у доларах США.

Також позивач просив стягнути з відповідача 5 000 грн. штрафу на підставі п. 4.3 кредитного договору від 16.09.2013 року № 246/1/13-KLMV, який визначає, що за кожний випадок невиконання чи неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором, банк має право стягнути з відповідача штраф в сумі 5000 грн.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції сторони погоджувалися із тим, що в період дії кредитного договору відповідач допускав неодноразові порушення умов кредитування, несвоєчасно сплачуючи борг по кредиту та відсотках за його користування. Проти стягнення 5 000 грн. штрафу відповідач не заперечував.

Втім, Верховний Суд України у постанові від 21.10.2015 року по справі № 6-2003цс15 зазначив, що за положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

А тому колегія суддів, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, приходить висновку, що місцевий господарський суд неправомірно стягнув з відповідача 5 000 грн. штрафу.

Колегія суддів апеляційного господарського суду переглянула спір відповідно до ст. 101 ГПК України і дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню в частині стягнення суми боргу по кредиту 15 096 438 грн. 39 коп. (163 639 532 грн. 91 коп. - 148 543 094 грн. 52 коп.) та в частині стягнення 5 000 грн. штрафу. Сума боргу по якій припинено провадження має бути збільшена і має становити 16 472 469 грн. 20 коп. боргу по кредиту, 62 603 долари США 77 центів боргу по кредиту, 7 001 554 грн. 20 коп. прострочених процентів по кредиту.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України розподіл судових витрат здійснюється пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 80, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Зернова компанія „Хорс" на рішення господарського суду Черкаської області від 29.10.2015 року у справі № 925/1499/15 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 29.10.2015 року у справі № 925/1499/15 скасувати в частині стягнення 15 096 438 (п'ятнадцять мільйонів дев'яносто шість тисяч чотириста тридцять вісім) грн. 39 коп. боргу по кредиту і припинити провадження по справі в цій частині.

3. Рішення господарського суду Черкаської області від 29.10.2015 року у справі № 925/1499/15 скасувати в частині стягнення 5 000 (п'ять тисяч) грн. штрафу і прийняти нове рішення по справі, яким в позові в цій частині відмовити.

4. В частині стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Зернова компанія „ХОРС" (19814, Черкаська область, Драбівський район, с. Погреби, вул. Подільська, 10, ідентифікаційний код 32418388) на користь Публічного акціонерного товариства „Златобанк" (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 17/52, ідентифікаційний код 35894495) 148 543 094 (сто сорок вісім мільйонів п'ятсот сорок три тисячі дев'яносто чотири) грн. 52 коп. боргу по кредиту, 2 485 646 (два мільйони чотириста вісімдесят п'ять тисяч шістсот сорок шість) доларів США 10 центів боргу по кредиту, 39 608 (тридцять дев'ять тисяч шістсот вісім) доларів США 33 центів боргу по процентах, 1 936 789 (один мільйон дев'ятсот тридцять шість тисяч сімсот вісімдесят дев'ять) грн. 34 коп. пені по процентах у гривні, 283 423 (двісті вісімдесят три тисячі чотириста двадцять три) грн.. 28 коп. пені по процентах у валюті та в частині припинення провадження по справі про стягнення 1 376 030,82 грн. боргу по кредиту, 62 603,77 доларів США боргу по кредиту, 7 001 554,20 грн. прострочених процентів по кредиту - рішення залишити без змін.

5. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Зернова компанія „ХОРС" (Черкаська область, Драбівський район, с. Погреби, вул. Подільська, 10, ідентифікаційний код 32418388) в доход спеціального фонду Державного бюджету України 72 891 (сімдесят дві тисячі вісімсот дев'яносто одну) грн. 68 коп. судового збору за розгляд позовної заяви.

6. Стягнути з Державного бюджету України на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Зернова компанія „ХОРС" (Черкаська область, Драбівський район, с. Погреби, вул. Подільська, 10, ідентифікаційний код 32418388) 207 (двісті сім) грн. 15 коп. за розгляд апеляційної скарги.

7. Видачу виконавчих документів доручити господарському суду Черкаської області.

8. Справу № 925/1499/15 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун