КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2016 р. Справа№ 910/14139/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Шевченка Е.О.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

позивача: Сидоренко Ю.А. - довіреність № 10/00-59 від 16.06.2015;

відповідача: Тригуб В.І. - довіреність б/н від 01.07.2015;

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Ларченко Ірини Миколаївни

на рішення господарського суду міста Києва від 20.07.2015

у справі №910/14139/14 (суддя Босий В.П.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Соловйової Наталії Анатоліївни

до приватного акціонерного товариства "Балаклавське рудоуправління ім. О.М. Горького"

про стягнення 16 735 764,91 дол. США, що еквівалентно 199 022 770,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" звернулось у господарський суд міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Балаклавське рудоуправління ім. О.М. Горького" про стягнення 16 735 764,91 дол. США заборгованості за кредитним договором №2-0065/13/11-KL від 28.10.2013 р., відповідно до якого позивач надав кредит, а відповідач належним чином грошове зобов'язання по поверненню кредиту не виконав, в зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 16 735 764,91 дол. США., в тому числі: 16 000 000,00 дол. США простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів, 669 999,99 дол. США простроченої заборгованості за нарахованими процентами та 65 764,92 дол. США пні за простроченим кредитом та процентами.

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.11.2014 р. в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2015 р. скасовано рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2014 р. та прийняте нове рішення, яким позовні вимоги задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2-0065/13/11-KL від 28.10.2013 р. у розмірі 16 735 764,91 дол. США.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.04.2015 р. рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2014 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2015 р. скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

При новому розгляді справи позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, у якій здійснив перерахунок пені по курсу гривні до долару США та просив стягнути з відповідача 16 000 000,00 дол. США - заборгованість з повернення кредитних коштів; 669 999,99 дол. США - прострочені проценти за користування кредитом; 1 436 843,35 грн. - пені за простроченим кредитом та процентами. Вказана заява прийнята судом першої інстанції до подальшого розгляду.

За наслідками нового розгляду справи рішенням господарського суду міста Києва від 20.07.2015 у справі №910/14139/14 відмовлено повністю у позові про стягнення 16 735 764,91 дол. США, у зв'язку із наявністю обставин непереборної сили, які почалися з 27.02.2014 р., внаслідок чого виконання зобов'язань господарюючого суб'єкта, який проводить основну господарську діяльність на території Автономної Республіки Крим, стало неможливим.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, публічне акціонерне товариство "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Ларченко Ірини Миколаївни, звернулось з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 20.07.2015 у справі №910/14139/14 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, та невідповідністю висновків суду обставинам справи, оскільки неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором розпочалось з 01.03.2014 р., що передує даті набрання чинності Резолюцією № 62/262 Сесії Генеральної Асамблеї Організації Об'єднаних Націй від 27.03.2014 року, тому обставина тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя не може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності. При цьому судом також не надано оцінки доводам позивача про те, що з 30.12.2014 відповідач перереєстрований у відповідності до законодавства Росії, а отже має можливість виконання своїх зобов'язань за кредитним договором.

23.10.2015 позивач подав клопотання про залучення доказів щодо наявності у відповідача активів на не окупованій території України, а саме грошових вимог кредитора у справах про банкрутство.

В судових засіданнях представник позивача підтримував апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

28.10.2013 між позивачем - публічним акціонерним товариством "Банк Форум", як кредитором, та відповідачем - приватним акціонерним товариством "Балаклавське рудоуправління ім. О.М. Горького", як позичальником, укладено кредитний договір №2-0065/13/11-KL (далі - кредитний договір), за умовами якого кредитор відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію, в рамках якої надає останньому кредитні кошти (кредит) окремими частинами, надалі - "вибірки", на засадах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в межах визначеної цим договором граничної суми коштів (кредитний ліміт), а позичальник зобов'язується вчасно погашати кредитору заборгованість за кредитом, а також сплачувати на користь кредитора проценти та комісії в розмірі, в строки (терміни) та на умовах, визначених кредитним договором.

Умовами п. п. 1.2., 1.4. кредитного договору визначено, що максимальна заборгованість позичальника за кредитним договором (загальна сума усіх вибірок) не може перевищувати кредитний ліміт в сумі 16 000 000 (шістнадцять мільйонів) доларів США 00 центів. Кінцевий термін, до настання якого (включно) має бути повністю погашена заборгованість за кредитом, встановлюється 27.10.2014.

Згідно з п. 1.5 кредитного договору надання кредиту/вибірок буде здійснюватися виключно протягом періоду доступності та в межах суми вільного (невикористаного) залишку кредитного ліміту відповідно до умов цього договору, але, в будь-якому випадку, заборгованість за кредитом має бути повністю погашена не пізніше кінцевого терміну, встановленого згідно з п.1.4 цього договору.

Пунктом 2.3.1. кредитного договору передбачено, що кредит надається шляхом перерахування кредитором коштів з відповідного внутрішньобанківського позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, відкритий у кредитора, в сумі, що буде зазначена в заявці на отримання вибірки.

Відповідно до п. 2.3.4. кредитного договору, позичальник здійснює погашення заборгованості за кожною наданою вибіркою в дату, зазначену в акцептованій кредитором заявці, але в будь-якому випадку погашення заборгованості має відбутися не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту як він визначений згідно п.1.4. кредитного договору.

Згідно з п. 2.4. кредитного договору, днем (моментом) надання вибірки вважається день перерахування кредитором коштів з відповідного внутрішньобанківського позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, в сумі відповідної вибірки.

Положеннями пункту 3.1 Договору визначено, що за користування кредитом позичальник сплачує Банку проценти, що нараховуються на суму фактичної заборгованості за кредитом з періодичністю, визначеною в п. 3.3. Договору. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту та не враховується день повного погашення заборгованості за кредитом, використовується річна процентна ставка в розмірі, зазначеному в п. 3.2. цього договору, та приймається рік, що складається з фактичної кількості календарних днів у відповідному році - 365 або 366 днів - для вибірок у гривні та 360 днів у відповідному році умовно - для вибірок в іноземній валюті.

Відповідно до п. 3.3 Договору у разі чергового надання кредиту в період з 1 по 25 число поточного місяця включно проценти за користування кредитом нараховуються кредитором за період від дати надання кредиту по 25 число поточного місяця включно або до дати повного погашення заборгованості за кредитом, залежно від того, що настало раніше. Сплаті такі проценти підлягають в період з 26 числа поточного місяця по останній календарний день поточного місяця включно. У разі чергового надання кредиту після 25 числа поточного місця (або продовження існування заборгованості за кредитом станом на 26 число поточного місяця) проценти за користування кредитом нараховуються кредитором за період від дати надання кредиту (а у разі продовження існування заборгованості за кредитом станом на 26 число поточного місяця - за період з 26 числа поточного місяця) по 25 число наступного календарного місяця включно або дати повного погашення заборгованості за кредитом. Залежно від того, що настане раніше. Сплаті такі проценти підлягають в період з 26 числа наступного календарного місяця по останній календарний день наступного місяця включно.

Згідно з п. 7.1.1 Договору випадком порушення зобов'язань є: позичальник не виконав або виконав неналежним чином будь-який свій обов'язок (платіжний чи неплатіжний) за договором (зокрема, не здійснив погашення заборгованості, не сплатив проценти та/або комісії, можливу неустойку (штраф, пеню), не відшкодував збитки тощо) та/або за будь-яким іншим договором, що укладений або буде укладений з кредитором.

Відповідно до п. 7.2.1 Договору при настанні випадку порушення зобов'язань та/або прийняття рішення про ліквідацію та/або припинення підприємницької діяльності позичальника кредитор на свій розсуд має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та/або комісій, можливої неустойки (штрафу, пені), відшкодування збитків тощо протягом 7 робочих днів від дати відправлення кредитором відповідного письмового повідомлення.

На виконання умов Договору на підставі заявок позичальника позивач перерахував на користь Товариства грошові кошти у розмірі 16 000 000,00 дол. США, що підтверджується меморіальними ордерами №395260 від 19.12.2013 р. та №602706 від 29.10.2013 р.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем було прострочено сплату процентів за користування кредитними коштами починаючи з лютого 2014 року, строк сплати яких з урахуванням приписів п. 3.3 Договору та ст. 530 Цивільного кодексу України настав з 02.03.2014 р. (оскільки останній день грошового зобов'язання припадав на вихідний, а відтак згідно приписів ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переносився на понеділок).

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань, 20.04.2014 позивач направив листа №1187/3.2 від 19.04.2014 з вимогою про негайне погашення заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 184 666,66 доларів США та сплати неустойки.

Оскільки вимога залишена без задоволення, 06.06.2014 позивач направив вимогу про дострокове виконання зобов'язань за вих. №2709/3.1 від 30.05.2014 з вимогою дострокового виконання зобов'язань сплатити заборгованість за кредитним договором протягом 7 робочих днів, з дня її відправлення, але зазначена вимога не була виконана відповідачем, залишена останнім без належної відповіді та реагування.

Внаслідок невиконання відповідачем свої зобов'язань за кредитним договором станом на 25.06.2014 утворилась заборгованість у розмірі 16 735 764,91 дол. США, з них: прострочена заборгованості по поверненню кредитних коштів - 16 000 000,00 дол. США, простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 669 999,99 дол. США, суми пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за простроченим кредитом та процентами - 65 764,92 дол. США.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення коштів за кредитними договорами, мотивуючи вимоги тим, що зі свого боку, на виконання укладених угод, виконав зобов'язання в повному обсязі, надав кошті, проте відповідачем порушуються умови договорів стосовно строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та комісій,що передбачені у графіках повернення, які є невід'ємними частинами кредитних договорів.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Укладений між сторонами договір є кредитним договором, отже між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525-526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором та надання кредиту у розмірі 16 000 000,00 дол. США.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем було прострочено сплату процентів за користування кредитними коштами починаючи з лютого 2014 року, строк сплати яких настав.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що листом Торгово-промислової палати України №3446/05-5 підтверджено, що відповідач не має змоги виконувати свої зобов'язання за спірним договором, внаслідок того, що знаходиться на окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь, невиконання відповідачем зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом з лютого 2014 року відбулося поза його волею і за обставин, що мають надзвичайний характер (непереборна сила), в розумінні ст. 617 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України.

Заперечуючи проти рішення суду першої інстанції, позивач наполягає на тому, що посилання на лист ТПП є безпідставним з огляду на те, що відповідач здійснював погашення заборгованості за кредитним договором вже після отримання зазначеної довідки, з огляду на це, висновки суду про виникнення форс-мажорних обставин є помилковими. При цьому, при вирішенні питання щодо впливу обставин непереборної сили на порушення зобов'язання має враховуватись не лише факт настання таких обставин, а саме їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, та відповідачем не спростовано, що останнім належним чином не виконано обов'язок щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами та комісій відповідно до графіків, в зв'язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором, в розмірі 16 000 000,00 дол. США, простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 669 999,99 дол. США, суми пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за простроченим кредитом та процентами - 65 764,92 дол. США.

Пунктом 8.5. кредитного договору №2-0065/13/11-КL від 28.10.2013 визначено, що сторони не несуть відповідальності за невиконання своїх зобов'язань за договором у разі, коли таке невиконання стало прямим наслідком безпосереднього впливу обставин непереборної сили, зокрема, повеней, пожеж, землетрусів, та інших стихійних лих, бойових дій, блокад, масових правопорушень, страйків, терористичних актів (форс-мажор), виникнення та вплив яких на діяльність сторін знаходились поза контролем сторін, яка потрапила під вплив вказаних обставин, а також про існування яких сторона не була заздалегідь проінформована. Після припинення впливу обставин непереборної сили зобов'язання за цим договором, строк/термін яких сплив/настав, підлягають негайному виконанню. Сторони не звільняються від відповідальності, якщо форс-мажор настав під час дії прострочення виконання стороною відповідного зобов'язання.

Відповідно до Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" завданнями торгово-промислових палат є, зокрема, подання практичної допомоги підприємцям у проведенні торговельно-економічних операцій на внутрішньому та зовнішньому ринках.

Так, Торгово-промислова палата України засвідчує обставини форс-мажору відповідно до умов зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України, а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні; засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла. Торгово-промислова палата (далі - ТПП) засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів (контрактів) на підставі чинного законодавства України, Методики про порядок засвідчення Торгово-промисловою палатою України форс-мажорних обставин. Сертифікат (висновок) видається заявнику на бланку ТПП. У сертифікаті (висновку) вказуються сторони контракту (договору), дата його укладення, місце, час, період (якщо це можливо вказати на дату звернення), протягом якого мали місце надзвичайні та невідворотні події.

Згідно ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Редакція Закону діє з 02.09.2014 та прийнята з метою регулювання та визначення форс-мажорних обставин у зв'язку з подіями на території України.

Відповідачем надано лист Торгово-промислової палати України №3446/05-5 від 01.10.2014 за підписом віце-президента, в якому зазначено, що згідно з законодавством України, відповідач починаючи з 27.02.2014 не має змоги здійснювати свою звичайну господарську діяльність.

Проте, колегія суддів приходить до висновку, що вказана обставина спростовується наданою позивачем випискою по рахунку, з якої вбачається, що 04.03.2014 відповідачем здійснювалось погашення заборгованості по кредитному договору.

Відповідно до ст. ст. 1,2 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою територією України. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною України, на яку поширюється дія Конституції України. Даний Закон набрав чинності 27 квітня 2014.

Отже, на час звернення до позивачем до суду (11.07.2014 року), офіційно окупація АР Крим була підтверджена Україною 27.04.2014, тобто з дати набрання чинності вказаним Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Проте, лише Законом України від 15.09.2015 р. N 685-VIII внесено статтю 1 вищевказаного Закону було доповнено частиною другою наступного змісту "Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року".

Згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" від 12.08.2014 р. (в редакції, яка була чинна до 09.10.2015) початком тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя вважається дата набрання чинності Резолюцією N 68/262 Сесії Генеральної Асамблеї Організації Об'єднаних Націй від 27.03.2014 р. про підтримку територіальної цілісності України.

Але порушення відповідачем кредитного договору відбулися значно раніше, що підтверджується листом банку №1187/3.2 від 19.04.2014 про погашення заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 184 666,66 дол. США та сплати неустойки та вимогою банку №2709/3.1 від 30.05.2014 про дострокове виконання зобов'язань протягом 7 робочих днів з дати отримання вимоги.

Однак, відповідач, для уникнення відповідальності за порушеними зобов'язаннями, не здійснив заходів та не надав суду доказів вчинених певних дій виходу з даних обставин.

При цьому, згідно п.9.1 ст. 9 Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" будь-які безготівкові платежі (перекази) з території ВЕЗ "Крим" на іншу територію України чи з іншої території України на територію ВЕЗ "Крим" здійснюються виключно у гривні або у вільно конвертованій валюті. Особливості режиму таких платежів (переказів) встановлюються Національним банком України.

Виходячи з аналізу ст. 263 ЦК України, ст. 218 ГК України та умов кредитного договору, звільнення сторони від відповідальності у разі настання обставин непереборної сили (форс-мажор) відбувається за умови якщо дані обставини безпосередньо вплинули на своєчасне виконання договірних зобов'язань.

При вирішенні питання щодо впливу обставин непереборної сили має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов'язання.

Посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України від 01.10.2014 №3446/05-5, в якому містяться посилання на Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", не свідчить про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за кредитним договором, а визначення сухопутної території АР Крим та міста Севастополя, внутрішніх вод України цих територій тимчасово окупованими, що нібито має наслідком неможливість здійснювати ПрАТ "Балаклавське рудоуправління ім. О.М. Горького" свою звичайну господарську діяльність, не є обставинами непереборної сили (форс-мажору).

При цьому, можливі збитки відповідача внаслідок ситуації, що склалась в АР Крим, не мають ознаки надзвичайності чи невідворотності для виконання обов'язку по кредитному договору. У даному випадку відсутність у відповідача необхідних коштів, означає те, що вступаючи у договірні відносини, юридична особа несе відповідні комерційні ризики пов'язані із своєю господарською діяльністю.

Також колегією суддів враховано, що відповідач перереєстрований за законами Російської Федерації, що підтверджується інформацію про державну реєстрацію з веб-сайту Федеральної податкової служби Російської Федерації, а також має кредиторські вимоги у банкрутних справах до підприємств на території материкової України, які можуть бути спрямовані на погашення заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин, твердження відповідача та висновки суду першої інстанції є помилковими.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду має право, зокрема: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду; діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

За змістом ст. 38 цього Закону уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку та вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за договорами.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.06.2014 прийнято рішення №49 про ліквідацію ПАТ "Банк Форум" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.

Згідно з п. 2 ст. 5 Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" передбачено, що неплатоспроможні комерційні банки, ліквідацію яких здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, мають право здійснювати валютні операції без ліцензії НБУ з дотриманням законодавства України про систему валютного регулювання і контролю з метою здійснення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Таким чином, неповернення відповідачем заборгованості за кредитним договором порушує інтереси кредиторів ПАТ "Банк Форум" та негативно впливає на банківсько-кредитну систему України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими, доведеними та підлягаючими до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 16 000 000,00 дол. США заборгованості з повернення кредитних коштів та 669 999,99 дол. США прострочених процентів за користування кредитом.

Також позивачем заявлено до стягнення (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог) 1 436 843,35 грн. пені за простроченим кредитом та процентами.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 218 Господарського кодексу України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідач не довів, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, яке виразилось у простроченні виконання грошових зобов'язань.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

У пункті 8.2 кредитного договору сторони домовились, що за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, несвоєчасну сплату процентів та/або комісій за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діятиме протягом відповідного порушення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Пунктом 8.2.1 кредитного договору передбачено, що розрахунок розміру пені, що підлягає сплаті позичальником, здійснюється виходячи з офіційного курсу гривні до долара США, встановленому на дату оплати пені.

Позивачем пеня нарахована за період з 19.06.2014 по 24.06.2014 на суму простроченого платежу за кредитом та простроченими процентами, і становить 65764,92 дол.США, що за курсом гривні до долару США станом на 10.07.2015 року складає 1 436 843,35 грн. Розрахунок пені перевірено судом, визнано обґрунтованим, а тому вимоги про її стягнення також підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В зв'язку із зазначеним вище, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 20.07.2015 у справі № 910/14139/14 прийняте із невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому відповідно до положень п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача в доход державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції, від сплати якого позивач був звільнений згідно із Законом України "Про судовий збір"

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Ларченко Ірини Миколаївни задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 20.07.2015 у справі №910/14139/14 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

4. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Балаклавське рудоуправління ім. О.М. Горького" (99042, м. Севастополь, вул. Новікова, 11; ідентифікаційний код 00191906) на користь публічного акціонерного товариства "Банк Форум" (02100, м. Київ, бульвар Верховної Ради,7; ідентифікаційний код 21574573) заборгованість за кредитним договором №2-0065/13/11-KL від 28.10.2013, а саме: 16 000 000,00 (шістнадцять мільйонів) дол. США - заборгованість з повернення кредитних коштів; 669 999 (шістсот шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'ять) дол. США, 99 (дев'яносто дев'ять) центів - прострочені проценти за користування кредитом; 1 436 843 (один мільйон чотириста тридцять шість тисяч вісімсот сорок три) грн. 35 (тридцять п'ять) коп. - пені за простроченим кредитом та процентами.

5. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Балаклавське рудоуправління ім. О.М. Горького" (99042, м. Севастополь, вул. Новікова, 11; ідентифікаційний код 00191906) в доход спеціального фонду Державного бюджету України - 73 080,00 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, 36 540,00 (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок) грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, 36 540,00 (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок) грн. судового збору за повторний розгляд справи в суді апеляційної інстанції..

6. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити господарському суду міста Києва.

7. Матеріали справи № 910/14139/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді О.Ф. Синиця

Е.О. Шевченко