РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2016 р. Справа № 906/1381/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Крейбух О.Г.

судді Мамченко Ю.А. ,

судді Мельник О.В.

при секретарі Михальчук В.К.

за участю представників сторін:

прокурора: Грицак Ю.М.

позивача: не з'явився

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області на рішення господарського суду Житомирської області від 19.11.2015 р. (суддя Ляхевич А.А.) у справі № 906/1381/15

за позовом ОСОБА_2 міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі ОСОБА_3 районної державної адміністрації

до спільного підприємства "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу"

про розірвання договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди до нього, зобов'язання повернути земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 міжрайонного прокурора Житомирської області 02.09.2015р. звернувся до господарського суду Житомирської області з позовною заявою від 31.08.2015р. в інтересах держави в особі ОСОБА_3 районної державної адміністрації до Спільного підприємства "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" про розірвання договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди до нього, зобов'язання повернути земельну ділянку.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 19.11.2015р. у справі № 906/1381/15 в позові в.о.Коростенського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі ОСОБА_3 районної державної адміністрації до спільного підприємства "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" про розірвання договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди до нього, зобов'язання повернути земельну ділянку відмовлено.

Заступник прокурора Житомирської області, не погоджуючись із зазначеним рішенням, звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Житомирської області від 19.11.2015р. у справі № 906/1381/15 скасувати та прийняти нове, яким позов прокурора задовольнити у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає:

- розмір орендної плати, який має сплачуватися відповідачем згідно з договором оренди земельної ділянки від 18.06.2004р., суперечить обставинам справи та ст.288.5 ПКУ;

- орендна плата відповідачем протягом квітня-жовтня 2015 року не сплачувалася, що носить систематичний характер та є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки від 18.06.2004р.;

- строк дії акту гірничого відводу, виданого СП «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» закінчився 29.07.2015р.;

- на час складання повного тексту судового рішення дія спеціального дозволу № 393 від 29.11.2005р. закінчилася, що унеможливлює використання земельної ділянки за цільовим призначенням.

Таким чином, скаржник вважає, що відсутні правові підстави для відмови у позові; просить рішення господарського суду Житомирської області від 19.11.2015 року у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити у повному обсязі /т.1, а.с.164-170/.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти доводів та вимог скарги, вказавши, що господарський суд Житомирської області при винесенні рішення правомірно застосував норми матеріального та процесуального права, повністю зясував обставини справи та дослідив докази у справі, постановив законне та обгрунтоване рішення, а тому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити /т.1, а.с.182-185/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 25.12.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Мамченко Ю.А., суддя Дужич С.П. та призначено до розгляду на 27.01.2016 року /т.1, а.с.162-163/.

Ухвалою суду від 27.01.2016р. розгляд справи відкладено на 17.02.2016р. /т.1, а.с.213-214/.

17.02.2016р. автоматизованою системою документообігу суду на підставі розпорядження керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 17.02.2016р. у справі № 906/1381/15 проведено автоматичну зміну складу колегії суддів у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Дужича С.П. та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Мамченко Ю.А., суддя Мельник О.В. /т.2, а.с.4-6/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.02.2016р. апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області на рішення господарського суду Житомирської області від 19.11.2015р. у справі № 906/1381/15, прийнято до провадження у новому складі суду: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Мамченко Ю.А., суддя Мельник О.В. /т.2, а.с.6-7/.

Позивач ОСОБА_3 районна державна адміністрація литом від 17.02.2016р. № 02-4/7 повідомив про неможливість забезпечити явку повноважного представника в судове засідання, просить розглянути справу без їх участі, позов прокурора підтримує повністю /т.2, а.с.2-3/.

Прокурор в судовому засіданні 17.02.2016 року підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просить оспорюване рішення скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції та той факт, що неявка в засідання суду представника позивача не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення, судова колегія вважає можливим провести розгляд апеляційної скарги за відсутності представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Житомирської області слід залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області - без задоволення, з огляду на таке.

29.11.1995 року Державною служною геології та надр України надано Спільному підприємству «Щорсівський гранітний кар'єр» Укооппостачмашу спеціальний дозвіл на користування надрами № 393 з метою видобування гранітів, придатних для виробництва щебеню будівельного та каменю бутового, на Щорсівському-1 родовищі. Строк дії спеціального дозволу до 29.11.2015 року /т.1, а.с.46/.

29.07.2004р. згідно з рішенням Житомирської обласної ради від 29.07.2004 р. № 431 Спільному підприємству «Щорсівський гранітний кар'єр» Укооппостачмашу з метою розробки Щорсівського-1 родовища граніту видано Акт про надання гірничого відводу, термін чинності якого 11 років /т.1, а.с.25/.

18.06.2004р. між ОСОБА_3 районною державною адміністрацією (надалі орендодавець, позивач) та Спільним підприємством "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" (надалі орендар, відповідач) укладено договір оренди земельної ділянки, згідно п.1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Щорсівської сільської ради Коростенського району Житомирської області /т.1, а.с.86-88/.

Відповідно до п.2.1., 2.2 договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 44,2056 га в тому числі забудовані землі 8,1125 га. На земельній ділянці знаходяться об'єкти нерхомого майна землі промисловості 8,1125 га, а також, інші об'єкти інфраструктури під залізницями - 5,4924 га.

Договір укладено на 25 років (п.3.1 Договору).

Пунктом 5.1 Договору встановлено, земельна ділянка передається в оренду для видобування каменю для будівництва - землі промисловості.

У відповідності до п.4.1 Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 350 гривень за один гектар. Орендна плата сплачується помісячно в сумі 1289,33 грн.

Відповідно до п.4.2.Договору, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції.

За пунктом 4.3 Договору, орендна плата вноситься кожного місяця не пізніше 20 числа.

Згідно з п.9.4 Договору, орендар зобов'язаний, зокрема, забезпечити виконання Земельного кодексу України при використанні отриманої в строкову оренду земельної ділянки; вчасно сплачувати орендну плату за використання земельної ділянки.

За змістом п.12.1. зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Договір зареєстровано у Коростенському райвідділі Житомирської регіональної філії ЦЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.06.2004р. за № 1.

31.03.2008 р. між сторонами укладено Додаткову угоду про зміну договору оренди земельної ділянки від 18.06.2004 р., що зареєстрований в Коростенському райвідділі Житомирської регіональної філії Центру ДЗК за № 1 від 23.06.2004р., якою сторони, зокрема, змінили пункт 4.1 Договору оренди, виклавши його в такій редакції:

"Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі 962 (дев'ятсот шістдесят дві) гривні за один гектар. Орендна плата сплачується помісячно в сумі 3543,82 грн.".

Додаткову угоду від 31.03.2008р. зареєстровано у Коростенському райвідділі Житомирської регіональної філії ЦЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14.04.2008р. за № 1 /т.1, а.с.89/.

Систематична несплата орендної плати за земельну ділянку, зокрема з квітня по серпень 2015 року, відсутність акту про надання гірничого відводу та закінчення строку дії спеціального дозволу на користування надрами слугували підставами для звернення прокурора з позовом до суду про розірвання договору оренди земельної ділянки від 18.06.2004р., додаткової угоди від 31.03.2008р. та повернення земельної ділянки до земель запасу Щорсівської сільської ради Коростенського району.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Згідно ст.3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Частиною 6 ст.93 Земельного кодексу України, в редакції чинній станом на 18.06.2004р. дату укладання Договору оренди, відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно з ст.2 Закону України «Про плату за землю», в редакції чинній станом на 18.06.2004р. дату укладання Договору оренди, за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Відпловідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст.15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі», в редакції чинній станом на 18.06.2004р. дату укладання Договору оренди, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно ст.30 Закону України «Про оренду землі», зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Судом встановлено, що згідно п.4.1 Договору оренди від 18.06.2004р., з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 31.03.2008р., сторони погодили розмір орендної плати, спосіб та умови розрахунків, а саме - орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі 962,00 гривні за один гектар. Орендна плата сплачується помісячно в сумі 3543,82 грн. Тобто відповідач мав сплачувати 42525,84 грн. (3543,82 грн. х 12) орендної плати в рік.

Закон України «Про плату за землю» втратив чинність з 1 січня 2011 року згідно з Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI.

Згідно ст.288 Податкового кодексу України (надалі ПК України), який набрав чинності з 01.01.2011р., підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

- не може бути меншою:

для земель сільськогосподарського призначення розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом;

для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом;

- не може перевищувати:

а) для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки;

б) для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки;

Згідно ст.289.1 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок..

Згідно ст.13 Закону України Про оцінку земель, для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності проводиться обов'язкова нормативна грошова оцінка земельних ділянок

Тобто, мінімальний розмір річної орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, передбачено Податковим кодексом України і залежить від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Судом встановлено, що до Договору оренди земельної ділянки від 18.06.2004р., укладеного між ОСОБА_3 районною державною адміністрацією та СП «Щорсівський гранітний кар'єр» Укооппостачмашу», не вносилися зміни в частині визначення розміру орендної плати за орендовану земельну ділянку у відповідності до ст.ст.288-289 Податкового кодексу України, ст.13 Закону України Про оцінку земель.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 об'єднана державна податкова інспекція у листі від 26.08.2015р. повідомила про наявність згідно податкових декларацій відповідача станом на 26.08.2015р. по договорам оренди вцілому податкового боргу по орендній платі за землю у сумі 136836,00грн., в тому числі по договору оренди землі несільськогосподарського призначення загальною площею 44,2056 га в сумі 113821 грн., починаючи з 30.11.2013р. /т.1, а.с.27-28/.

Відповідно до п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 286.2 ст.286 Податкового кодексу України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним (п.286.3. ст.286 ПК України).

Положеннями п.49.8 ст.49 Податкового кодексу України визначено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу.

Згідно з листом ОСОБА_3 ОДПІ від 30.10.2015р., в деклараціях по орендній платі за землю за 2013 та 2014 роки нарахована сума орендної плати становить 91286,51грн., в тому числі:

- по договору від 25.07.2005р. на земельні ділянки водного фонду та водні об'єкти загальною площею 27,7494 га сума нарахувань за рік становить 229,83грн.;

- по договору оренди землі несільськогосподарського призначення загальною площею 44,2056 га сума нарахувань за рік становить 91056,68грн.

В 2014 році відповідачем сплачено 10200,00грн. орендної плати, в 2015 - 200,00грн. За 2015 рік розрахунки по орендній платі за землю не подані /т.1, а.с.80-82/.

Таким чином, прокурор при зверненні до суду визначив суму заборгованості відповідача по орендній платі, виходячи з інформації податкового органу, наданої на підставі податкових декларацій СП «Щорсівський гранітний кар'єр» Укооппостачмашу», без урахування умов Договору оренди земельної ділянки від 18.06.2004р. та додаткової угоди від 31.03.2008р.

Разом з тим, відповідно до п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Місцевим господарським судом вірно враховано, що відповідачем згідно квитанцій направлено на електронну адресу податкової уточнюючі декларації за 2012, 2013, 2014, 2015 роки, які не прийняті податковим органом із посиланням на неукладення договору про визнання електронної звітності /т.1, а.с.62-71/.

Окрім того, відповідно до п.п.54.3.2 п.54.3. ст.54 Податкового кодексук України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

У зв'язку з неприйняттям звітності від відповідача, на підставі 288.1. ст.288 Податкового кодексу України, враховуючи, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, контролюючий орган не був позбавлений можливості самостійно визначити вірну суму грошових зобов'язань.

Відтак визначена сума заборгованості по орендній платі, існування якої стало підставою звернення прокурора до суду, не являється безспірною. До того ж, об'єктивні відомості про заборгованість станом на дату звернення з позовом відсутні, у зв'язку з неприйняттям податковим органом звітності відповідача за 2015 рік.

Колегія суддів погоджується з проведеним господарським судом Житомирської області обгрунтованим розрахунком заборгованості відповідача по орендній платі у відповідності до умов Договору оренди земельної ділянки від 18.06.2004р. з огляду на таке.

Згідно податкових декларацій, розрахунків та виписок ДПІ за 2011 рік розмір орендної плати складає 20539,87грн., із якої відповідачем вказано 19876,91 грн. за спірним договором та 662,96 грн. за договором оренди від 25.07.2005р.

За 2012 - 2014 роки відповідачем задекларовано 91286,51грн., з яких 7588,06 грн. за спірним договором та 229,83 грн. за договором оренди від 25.07.2005 р.

Згідно уточнюючих декларацій за 2012 - 2015 роки /т.1, а.с.62-71/ зазначена річна орендна плата в розмірі 118,04 грн. за землі водного фонду та 42525,84грн. - за землі промисловості, що загалом складає 42643,88грн. та відповідає умовам укладених договорів оренди.

За наведених обставин, оскільки без врахування коригування за 2012 рік відповідачем подавалась декларація на суму 91286,51 грн., а відповідно до виписки податкової /т.1, а.с.105/, на початок 2013 року недоїмка склала 6740,61грн., то розмір сплаченої у 2012 році орендної плати становить 84545,90грн. (91286,51грн. - 6740,61грн.).

В подальшому відповідачем сплачувалось у 2013 році - 73127,21 грн., у 2014 - 10200,00 грн., у 2015 - 200,00 грн., що вбачається із виписок податкової /т.1, а.с.99-108, 140-145/.

Таким чином, стан розрахунків з урахуванням умов Договру від 18.06.2004р. наступний:

- за 2012 рік: 42643,88грн. - 84545,90грн. = 41902,02грн. (переплати);

- за 2013 рік: 42643,88грн. - 73127,21грн. = 30483,33грн. (переплати);

(загальний розмір переплати за 2012-2013 роки склав: 41902,02 грн. + 30483,33 грн. = 72385,35 грн.)

- за 2014 рік: 42643,88грн. - 10200,00грн. - 72385,35грн. = 39941,47 грн. (переплати).

Поскільки податкова звітність за 2015 рік відповідачем не була подана, а позовна заява надійшла до суду 02.09.2015р., то за умовами договорів розмір орендної плати, яку відповідач зобов'язаний був сплатити не пізніше 20-го серпня, складає 28429,28 грн., в т.ч. 28350,56 грн. (3543,82грн.*8) за земельну ділянку несільськогосподарського призначення за Договором від 18.06.2004р.

Отже, станом на дату звернення з позовом до суду, згідно наданих до справи документів, за договорами, в т.ч. за спірним договором від 18.06.2004р., існує переплата у сумі 11712,19 грн. (28429,28грн. - 200,00грн. - 39941,47грн.).

При цьому, судом враховано, що вказаний відповідачем у поясненні /т.1, а.с.61/ розмір оплати за 2012 рік - 83859,30 грн., хоча і відрізняється від даних податкової, однак не впливає на результат вирішення спору.

Інших доказів щодо здійснених платежів, крім наданих податковою виписок, матеріали справи не містять та учасниками процесу не подавались.

Суд вважає, що постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 16.09.2015р. у справі № 806/3474/15 за позовом ОСОБА_3 ОДПІ до СП «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» про стягнення 191967,20 грн. податкового боргу не має преюдиційного значення при вирішенні спору у даній справі, поскільки у справі № 806/3474/15 судом не встановлювалися обставини щодо дійсного розміру орендної плати за земельні ділянки за Договором оренди від 18.06.2004р. зі змінами, внесеними додатковою угодою від 31.03.2008р., а судове рішення приймалося на підставі визначених сум податкового зобов'язання у податкових деклараціях з плати за землю за 2013 та 2014 рр., актів камеральних перевірок, витягу з облікової картки платника податків /т.1, а.с.94-97/.

За наведеного, доводи прокурора щодо наявності у відповідача на момент звернення прокурора з даним позовом до суду, 02.09.2015р., заборгованості по визначеним у договорі від 18.06.2004р. орендним платежам не підтверджуються поданими доказами та спростовуються встановленими судом обставинами справи.

Щодо доводів прокурора про відсутність у відповідача дозволу на користування надрами та акту про надання гірничого відводу.

Відповідно до ст.15 Кодексу України про надра, надра надаються у постійне або тимчасове користування. Тимчасове користування надрами може бути короткостроковим (до 5 років) і довгостроковим (до 50 років). У разі необхідності строки тимчасового користування надрами може бути продовжено. Перебіг строку користування надрами починається з дня одержання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами, якщо в ньому не передбачено інше, а в разі укладення угоди про розподіл продукції - з дня, зазначеного в такій угоді.

За змістом ст.16 Кодексу України про надра, продовження терміну дії спеціальних дозволів на користування надрами здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр у встановленому законодавством порядку.

Питання надання спеціальних дозволів на користування надрами (далі - дозволи) у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також визначення процедури продовження строку дії, переоформлення, видачі убліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін, врегульовано Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами (надалі Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011р. № 615, який є чинним з 24.06.2011р. і дія якого поширюється на всі види користування надрами.

Відповідно до абз.1 п.14 Порядку, у разі виникнення потреби у закінченні геологічного вивчення, геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки, та затвердження запасів родовища корисних копалин, продовженні видобування корисних копалин строк дії дозволу продовжується за наявності інформації про відсутність порушень надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр.

Для продовження строку дії дозволу на видобування корисних копалин надрокористувач подає органу з питань надання дозволу заяву на видобування корисних копалин не пізніше ніж за шість місяців, на геологічне вивчення надр та геологічне вивчення, в тому числі дослідно-промислову розробку, - за три місяці до закінчення строку його дії. У заяві зазначається причина продовження строку дії дозволу. Надрокористувач, що не подав заяву в установлений строк, втрачає право на продовження строку дії дозволу (абз.4 п.14 Порядку).

Судом встановлено, що відповідачу СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" 29.11.1995 року Державною служною геології та надр України надано спеціальний дозвіл на користування надрами № 393 з метою видобування гранітів, придатних для виробництва щебеню будівельного та каменю бутового, на Щорсівському-1 родовищі. Строк дії спеціального дозволу до 29.11.2015 року /т.1, а.с.46/.

28.04.2015р. СП «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» звернувся до Державної служби геології та надр України із заявою про продовження дії спеціального дозволу на користування надрами № 393 від 29.11.1995р., яка зареєстрована у Державній службі за вх.№ 5227/13/12-15 від 28.04.2015р. /т.1, а.с.208/.

04.08.2015р. Державна служби геології та надр України листом від 29.07.2015р. № 9837/13/12-15 повідомила ОСОБА_3 міжрайонну прокуратуру Житомирської області про те, що спеціальним дозволом на користування надрами № 393 від 29.11.1995р. володіє СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу", який на даний час є дійсним. За результатами проведення планової перевірки власника спеціального дозволу надрокористувачу надано припис про усунення порушень від 20.07.2015р. № 215-14/06 з терміном до 17.08.2015р. та за результатами його виконання Держгеонадрами буде прийнято рішення щодо подальшої дії спеціального дозволу № 393 від 29.11.1995р. /т.1, а.с.32-34/.

Таким чином, станом на 02.09.2015р., дату надходження позовної заяви в.о. Коростенського міжрайонного прокурора до суду, дія спеціального дозволу на користування надрами № 393 від 29.11.1995р. не закінчилася, при цьому відповідачем вчинялися дії щодо продовження терміну його дії у відповідності до п.14 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, про що прокурору було відомо.

Порядок надання гірничих відводів (частини надр) користувачам на території України для розробки родовищ твердих, рідких та газоподібних корисних копалин, а також будівництва і експлуатації підземних споруд, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин, у тому числі на континентальному шельфі та у виключній (морській) економічній зоні регулюється Положенням про порядок надання гірничих відводів (надалі Положення), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 59.

Відповідно до п.4 Положення, гірничі відводи можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, іноземним юридичним особам, об'єднанням юридичних осіб, створеним в Україні чи за її межами (далі - підприємства), а також громадянам України, іноземцям та особам без громадянства (далі - громадяни) лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об'єкта чи підземної споруди, не пов'язаної з видобуванням корисних копалин.

За змістом п.23 Положення для одержавння гірничого відводу підприємство подає заявку місцевому органу державного гірничого відводу, обласній раді народних депутатів, яка, зокрема, включає проект гірничого відводу, складений відповідно до додатка № 2.

Згідно п.6 додатка № 2 «Вимоги до проекту гірничого відводу» з урахуванням мети використання надр до проекту гірничого відводу додається копія спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Отже передумовою для одержання акту гірничого відводу є наявність у надрокористувача спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Судом встановлено, 29.07.2004р. згідно з рішенням Житомирської обласної ради від 29.07.2004 р. № 431 Спільному підприємству «Щорсівський гранітний кар'єр» Укооппостачмашу з метою розробки Щорсівського-1 родовища граніту видано Акт про надання гірничого відводу, термін чинності якого 11 років /т.1, а.с.25/.

Тобто термін чинності Акту про надання гірничого відводу від 29.07.2004р. закінчився 29.07.2015р.

Разом з тим, спеціальний дозвіл на користування надрами № 393 від 29.11.1995р. діє до 29.11.2015р., відповідач своєчасно звернувся до Держгеонадр України із заявою про продовження дії останнього, тому СП «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу», станом на день звернення прокурора з позову до суду, не міг вчиняти дії щодо отримання гірничого відводу без вирішення питання продовження дії спеціального дозволу на користування надрами.

За наведеного, звернення 02.09.2015р. прокурора з позовом до суду у даній справі про розірвання договору оренди земельної ділянки від 18.06.2004р. з підстав закінчення терміну дії акту гірничого відводу, але до закінчення, 29.11.2015р., дії спеціального дозволу на користування надрами № 393 від 29.11.1995р., є передчасним.

Окрім того, відповідно до ст.26 Кодексу України про надра, право користування надрами припиняється у разі:

1) якщо відпала потреба у користуванні надрами;

2) закінчення встановленого строку користування надрами;

3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування;

4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров'я населення;

5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр;

6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами;

7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Позовна заява не містить вимог про припинення права СП «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» користування надрами у звязку з припиненням діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування.

Відповідно до част.1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно част.2 ст.104 ЦК України, юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до спеціального витягу станом на 17.02.2016р. в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців міститься інформація про юридичну особу СП «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу», ідентифікаційний код 01728946, керівником якого є ОСОБА_4 /т.2, а.с.12-13/.

А тому суд не бере до уваги посилання прокурора, викладене у письмових поясненнях від 08.02.2016р. /т.1, а.с.224-225/, що ліквідація одного із засновників СП «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу», внесок якого до статутного фонду 2343851,36 грн (99,9 %), - Компанія ОСОБА_5 ЛТД (номер компанії 071664, Сейшельські острови), має наслідком припинення діяльності СП «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу».

Разом з тим Компанія ОСОБА_5 ЛТД до своєї ліквідації не була позбавлена можливості вчиняти дії зі своїєю часткою у статутному фонді СП «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу», зокрема, здійснити її відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Відтак, скаржник, в порушення вимог ст.ст.33,34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до п.1 ст.103 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Житомирської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

На підставі ст.49 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на прокуратуру Житомирської області.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Житомирської області від 19.11.2015 р. у справі № 906/1381/15 залишити без змін, апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області - без задоволення.

Стягнути з прокуратури Житомирської області (вул.1 Травня, 11, м.Житомир, 10008, іден.код 02909950) в дохід державного бюджету України 2679,60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Житомирської області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 906/1381/15 повернути на адресу господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Мельник О.В.