УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

17.02.2016Справа № 910/2473/16

Суддя Ващенко Т.М., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизайн Про Плюс" 2. ОСОБА_2

про зобов'язання провести перевірку та зобов'язання припинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизайн Про Плюс» та ОСОБА_2 про:

- зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизайн Про Плюс» провести аудиторську перевірку діяльності та річної фінансової звітності за весь період діяльності;

- зобов'язання ОСОБА_2 припинити дії щодо перешкоджання проведення аудиторської перевірки діяльності та річної фінансової звітності за весь період діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизайн Про Плюс».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Дослідивши подану позовну заяву № б/н від 13.02.16. в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання ОСОБА_2 припинити дії щодо перешкоджання проведення аудиторської перевірки діяльності та річної фінансової звітності за весь період діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизайн Про Плюс», суд дійшов висновку, що в цій частині позовна заява підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною 3 статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що місцеві господарські суди розглядають справи, які виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Згідно зі статтею 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі і іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбаченим цим кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 4-1 ГПК України господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Таким чином, господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає статті 1 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності. Такими особами зокрема є кредитори у справі про банкрутство або якщо спір має ознаки корпоративного.

При цьому, судом враховано наступне.

Усі спори між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язані зі здійсненням ними корпоративних прав та виконанням обов'язків учасника господарського товариства, на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК підвідомчі (підсудні) господарським судам незалежно від суб'єктного складу учасників спору (п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008 р. "Про практику розгляду судами корпоративних спорів").

Проте, пред'явлені позовні вимоги до ОСОБА_2 не мають ознак корпоративного спору, фізична особа ОСОБА_2 з урахуванням вищезазначених норм не може бути стороною в господарському процесі, отже в даному випадку суб'єктний склад осіб, не відповідає пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України, а оскільки позивачем та відповідачем-2 у справі є фізичні особи, то відповідно до статтей 1, 21 ГПК України спір про зобов'язання ОСОБА_2 припинити дії не підвідомчий господарським судам.

За таких обставин, суд відмовляє у прийнятті до розгляду позовної заяви в частині вимог ОСОБА_1 про зобов'язання ОСОБА_2 припинити дії щодо перешкоджання проведення аудиторської перевірки діяльності та річної фінансової звітності за весь період діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизайн Про Плюс».

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті позовної заяви в частині вимог ОСОБА_1 про зобов'язання ОСОБА_2 припинити дії щодо перешкоджання проведення аудиторської перевірки діяльності та річної фінансової звітності за весь період діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизайн Про Плюс».

Суддя Т.М. Ващенко