ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016р. Справа№ 914/14/16

Суддя господарського суду Львівської області, ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи

за позовом: Державної установи «ОСОБА_2 Франка НАН України» (м. Львів)

до відповідача: Адвокатського обєднання «Пашковський, Яцишин та партнери» (м. Львів)

про: стягнення суми основного боргу в розмірі 27043,08 грн., пені у розмірі 4678,22 грн., штрафу у розмірі 351,26 грн.

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Черменєва В.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3 директор, поспорт серія КВ 685422 від 17.05.2001 року.

від відповідача: Не зявився.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Державної установи «ОСОБА_2 Франка НАН України» до Адвокатського обєднання «Пашковський, Яцишин та партнери» про стягнення суми основного боргу в розмірі 27043,08 грн., пені у розмірі 4678,22 грн., штрафу у розмірі 351,26 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.01.2016 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 19.01.2016 року. Ухвалою суду від 19.01.2016 року розгляд справи відкладено до 04.02.2016 року, в звязку з відсутністю представника відповідача. Ухвалою суду від 04.02.2016 року розгляд справи відкладено до 17.02.2016 року, в звязку з відсутністю представника відповідача.

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 06.01.2016 року, про відкладення від 19.01.2016 року, від 04.02.2016 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

29.01.2016 року за вх. № 3618/16 позивач подав клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

12.02.2016 року за вх. № 5970/16 позивач подав клопотання про уточнення (зменшення) позовних вимог, згідно якого просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 27043,08 грн., пеню у розмірі 1081,56 грн., штраф у розмірі 540,86 грн.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 06.01.2016 року, про відкладення від 19.01.2016 року, від 04.02.2016 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р. № 18 (із змінами та доповненнями) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 21714431, Адвокатське обєднання «Пашковський, Яцишин та партнери» знаходиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходження: АДРЕСА_1.

Відтак, суд виконав умови Господарського процесуального кодексу України щодо належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи. До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Інші адреси відповідача, крім вказаної у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ні позивачу, ні суду невідомо.

Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути спір, відповідно до ст. 75 ГПК України, за наявними у справі матеріалами, при відсутності представників відповідачів.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну і резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 17.02.2015 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, 22 листопада 2012 року між Державною Установою «ОСОБА_2 Франка НАН України» (надалі позивач, Орендодавець) та Адвокатським об'єднанням «Пашковський, Яцишин та партнери» (надалі відповідач, Орендар) було укладено Договір оренди № 1 нерухомого майна, що знаходиться у віданні НАН України та обліковується на балансах установ, організацій та підприємств НАН України (надалі - Договір).

Предметом Договору оренди є нерухоме державне майно - нежитлове приміщення № 8 буд. літ. «А», площею 22,4 кв.м., розміщене за адресою: м.Львів, вул. Драгоманова, 18, та перебуває на балансі ДУ «ОСОБА_2 Франка НАН України» (п.1.1).

Позивач зазначає, що одним з обов'язків орендаря є своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату (п. 5.4. Договору). Орендна плата має перераховуватися Орендарем (далі - відповідачем) за весь час фактичного користування приміщенням щомісячно не пізніше 30 (31) числа поточного місяця (п. 3.4 Договору).

Позивач звертає увагу на те, що згідно з актом звірки взаєморозрахунків, укладеним між Орендарем та Орендодавцем, заборгованість Орендаря з орендної плати за 2014 рік, станом на 31.12.2014 року, становила 7775,35 грн.

Позивач наголошує, що відповідач не виконував своїх обов'язків зі сплати орендної плати у 2015 року. Так, його заборгованість за грудень 2014 року, січень-вересень 2015 року становить - 19267,73 грн. Отже, загальна сума заборгованості становить - 27043,08 грн.

Згідно з умовами Договору, орендна плата перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі, підлягає індексації і стягується на користь Орендодавця відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати (п. 3.6 Договору).

За твердженням позивача, розмір пені з прострочених сум становить 4 678,22 грн..

Згідно з умовами Договору, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше, ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 2 % від суми заборгованості ( п. 3.7. Договору).

Позивач зазначає, що відповідач заборгував позивачу орендну плату за 15 місяців. Тому, повинен сплатити штраф у розмірі 351,26 грн.

09 червня 2015 року позивач направив відповідачу претензію щодо орендних правовідносини згідно з Договором № 1 нерухомого майна, що знаходиться у віданні НАН України та обліковується на балансах установ, організацій та підприємств НАН України від 22.11.2012 року.

Відповідач листом від 13 липня 2015 року повідомив позивача, що немає можливості своєчасно сплачувати орендну плату, у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем. Доказ: Лист відповідача від 13 липня 2015 року № 13/07-15.

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців.

Відповідач порушує обов'язки щодо розміру і строків сплати орендної плати, встановлені пунктами 3.4 та 5.4 Договору оренди.

12.02.2016 року за вх. № 5970/16 позивач подав клопотання про уточнення (зменшення) позовних вимог, згідно якого позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 27043,08 грн., пеню у розмірі 1081,56 грн., штраф у розмірі 540,86 грн.

Відповідач, всупереч вимогам суду, позовні вимоги у встановленому чинним законодавством України порядку не спростував, належних та допустимих доказів виконання своїх господарських зобовязань не подав, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із вимогами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції, зокрема, у вигляді пені, за порушення грошових зобовязань встановлюється у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 22 листопада 2012 року між Державною Установою «ОСОБА_2 Франка НАН України» (надалі позивач, Орендодавець) та Адвокатським об'єднанням «Пашковський, Яцишин та партнери» (надалі відповідач, Орендар) було укладено Договір оренди № 1 нерухомого майна, що знаходиться у віданні НАН України та обліковується на балансах установ, організацій та підприємств НАН України (надалі - Договір).

Предметом Договору оренди є нерухоме державне майно - нежитлове приміщення № 8 буд. літ. «А», площею 22,4 кв.м., розміщене за адресою: м.Львів, вул. Драгоманова, 18, та перебуває на балансі ДУ «ОСОБА_2 Франка НАН України» (п.1.1).

Одним з обов'язків орендаря є своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату (п. 5.4. Договору). Орендна плата має перераховуватися Орендарем (далі - відповідачем) за весь час фактичного користування приміщенням щомісячно не пізніше 30 (31) числа поточного місяця (п. 3.4 Договору).

Згідно з актом звірки взаєморозрахунків, укладеним між Орендарем та Орендодавцем, заборгованість Орендаря з орендної плати за 2014 рік, станом на 31.12.2014 року, становила 7775,35 грн.

Відповідач не виконував своїх обов'язків зі сплати орендної плати у 2015 року. Так, його заборгованість за грудень 2014 року, січень-вересень 2015 року становить - 19267,73 грн. Отже, загальна сума заборгованості становить - 27043,08 грн.

Згідно з умовами Договору, орендна плата перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі, підлягає індексації і стягується на користь Орендодавця відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати (п.3.6 Договору).

За твердженням позивача, розмір пені з прострочених сум становить 4 678,22 грн..

Згідно з умовами Договору, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 2 % від суми заборгованості ( п. 3.7. Договору).

Відповідач заборгував позивачу орендну плату за 15 місяців. Тому, повинен сплатити штраф у розмірі 351,26 грн.

09 червня 2015 року позивач направив відповідачу претензію щодо орендних правовідносини згідно з Договором № 1 нерухомого майна, що знаходиться у віданні НАН України та обліковується на балансах установ, організацій та підприємств НАН України від 22.11.2012 року.

Відповідач листом від 13 липня 2015 року повідомив позивача, що немає можливості своєчасно сплачувати орендну плату у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем. Доказ: Лист відповідача від 13 липня 2015 року № 13/07-15.

Згідно з положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договірні зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526).

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто (ч. 1 ст. 527 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК Уккраїни).

Відповідач порушує обов'язки щодо розміру і строків сплати орендної плати, встановлені пунктами 3.4 та 5.4 Договору оренди. Тим самим, відповідач порушив приписи ст.526 і ст.527 ЦК України.

Пеня виступає одним із способів забезпечення належного виконання договірних зобов'язань сторонами. Під пенею розуміють неустойку, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК Уккраїни).

Сплата штрафу є одним із способів забезпечення виконання договірного зобов'язання. Під штрафом розуміють неустойку, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК Уккраїни).

З огляду на те, що відповідач порушив свої зобов'язання перед позивачем, щодо сплати орендної плати, останні вправі стягнути пеню і штраф, у розмірах визначених умовами Договору оренди. Тому, нарахування неустойки (пені, штрафу) ґрунтується на умовах договору оренди та відповідає приписам цивільного законодавства України (ст. 546, ст.547, ст.549).

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов"язанпя. якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст. 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

12.02.2016 року за вх. № 5970/16 позивач подав клопотання про уточнення (зменшення) позовних вимог, згідно якого позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 27043,08 грн., пеню у розмірі 1081,56 грн., штраф у розмірі 540,86 грн.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх уточнених (зменшених) позовних вимог, а відповідач позовні вимоги не заперечив та не спростував, суд прийшов до висновку, що уточнені (зменшені) позовні Державної установи «ОСОБА_2 Франка НАН України» до Адвокатського обєднання «Пашковський, Яцишин та партнери» про стягнення суми основного боргу в розмірі 27043,08 грн., пені у розмірі 1081,56 грн., штрафу у розмірі 540,86 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, що, станом на день подачі позову складає 1218,00 грн., та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 453 від 04.12.2015 року на суму 1378,00 грн. про сплату судового збору.

Господарські витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Уточнені (зменшені) позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Адвокатського обєднання «Пашковський, Яцишин та партнери» (79011, АДРЕСА_2, ) на користь Державної установи «ОСОБА_2 Франка НАН України» (79005, м. Львів, вул. Драгоманова, 18, ) основний борг в розмірі 27043 (двадцять сім тисяч сорок три) грн. 08 коп., пеню у розмірі 1081 (одна тисяча вісімдесят одна) грн. 56 коп., штраф у розмірі 540 (пятсот сорок) грн. 86 коп. та 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати, в порядку ст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Суддя Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлено 22.02.2016 року.