ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 р. Справа № 923/36/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Черковій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго", м.Херсон

до: Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона", м.Херсон

про стягнення заборгованості в сумі 32 932,17 грн. по договору на відшкодування вартості робіт з експлуатації та технічного обслуговування підвищувальних установок

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, представник за довіреністю № 3241-15 від 29.12.2015р.;

від відповідача - ОСОБА_2, представник за довіреністю № 01/04-08/524 від 18.03.2015р.

Міське комунальне підприємство "Херсонтеплоенерго" (позивач) звернулося до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона" (відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 32 932,17 грн. по договору на відшкодування вартості робіт з експлуатації та технічного обслуговування підвищувальних установок.

Представник позивача в ході судового засідання підтримав вимоги, викладені у позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечує, письмового відзиву на позов не надав.

У судовому засіданні 16.02.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, дослідивши наявні матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в :

Згідно умов договору на відшкодування вартості робіт з експлуатації та технічного обслуговування підвищувальних установок, розташованих на обєктах МКП «Херсонтеплоенерго» №1 від 12 грудня 2012 року (далі - договір), укладеного між міським комунальним підприємством «Херсонтеплоенерго» (позивач) та Міським комунальним підприємством «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» м.Херсона (відповідач) передбачено, що предметом договору є виконання робіт з експлуатації та технічного обслуговування підвищувальних установок, розташованих на обєктах позивача з метою підвищення тиску холодної води для постачання водою верхніх поверхів будинків у разі недостатнього тиску в мережі централізованого водопостачання та відшкодування відповідачем вартості цих робіт згідно із калькуляцією.

Згідно п.3.1. договору замовник зобовязується оплатити роботи до 20 числа місяця, наступного за звітним, по факту виконаних робіт на підставі калькуляції та платіжних документів, наданих у строки, передбачені п.4.1.9.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач несвоєчасно сплачував позивачу грошові кошти за виконані роботи з березня 2015 року по листопад 2015 року.

Відповідно до п.5.2. Договору у випадку порушення строків оплати наданих послуг замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченого платежу.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 30868,82 грн.

Згідно частини 1 статті 230 ГК України пеня й штраф є господарськими штрафними санкціями, які учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Частиною 4 ст.231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Пункт 6 ст.231 Господарського кодексу України визначає, що штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Суд за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи «Ліга» (з врахуванням Порядку проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, затвердженого листом Верховного суду України від 03.04.97р. №62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ») перевірив розрахунки в частині стягнення пені та дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення пені підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому, відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача три відсотки річних з простроченої суми.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 2063,35 грн. 3% річних.

Суд за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи «Ліга» (з врахуванням Порядку проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, затвердженого листом Верховного суду України від 03.04.97р. №62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ») перевірив розрахунки в частині стягнення 3 % річних і зазначає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За приписами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного рішення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1.Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з Міського комунального підприємства «Виробниче управління вовдопровідно-каналізаційного господарства м.Херсона» (73000, м.Херсон, площа ОСОБА_3, 9, ) на користь Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» (73003, м.Херсон, Острівське шосе, 1, , р/р 1700 в ПАТ «УкрСиббанк» МФО 351005) 30868,82 грн. пені, 2063,35 грн. 3% річних та 1378,00 грн. судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

(Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом).

Повний текст рішення складено 22.02.2016 р.

Суддя В.В.Литвинова