РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2016Справа №910/32640/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Краз Лізинг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія Баско"

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Бевз А.С. - за довіреністю від 22.10.2015р.;

від відповідача: не з'явились.

В судовому засіданні 01 лютого 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

В грудні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна Товариства з обмеженою відповідальністю "Краз Лізинг" (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія Баско" (відповідач) про стягнення 117 920,00 грн. основного боргу, 17 457,24 грн. пені, 1 127,61 грн. 3% річних, 2 932,93 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов Договору № 001/15 ОЛ ЮО АВ оперативного лізингу з правом викупу від 19.05.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.12.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/32640/15. Розгляд справи призначено на 01.02.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг" (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія Баско" (лізингоодержувач) було укладено Договір № 001/15 ОЛ ЮО АВ оперативного лізингу з правом викупу (далі - Договір або Договір лізингу), відповідно п. 1.1. предметом якого є надання лізингодавцем у платне користування (оперативний лізинг) лізингоодержувачу Mercedes Benz Axor 3028 К, державний номерний знак НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2, 2006 року випуску (предмет лізингу) на визначений договором строк, за встановлену лізингодавцем плату (лізингові платежі).

Згідно з п.п. 2.1., 2.2. Договору строк, на який предмет лізингу передається у оперативний лізинг, становить 14 місяців з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі предмету лізингу. Фактичний строк оперативного лізингу визначається з 01.07.2015 року та діє до 05.08.2016 року.

Відповідно до п.п. 3.1.-3.3. Договору лізингу лізингоодержувач сплачує до 05.07.2015 року перший (авансовий) лізинговий платіж в сумі 32 230,00 грн. Лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі відповідно до 05 числа за поточний місяць. Черговий місячний лізинговий платіж за календарний місяць складає: 32 230,00 грн. Загальна сума лізингових платежів складає: 451 220,00 грн.

За порушення обов'язку із своєчасної сплати лізингових платежів та інших платежів, передбачених договором - лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми непогашеної заборгованості за лізинговими платежами за кожен день прострочки (пп. 11.2.1. п. 11.1. Договору).

На виконання умов Договору лізингу позивачем передано відповідачу предмет лізингу, що підтверджується актом приймання-передачі предмету лізингу № 004/15 від 19.05.2015 року, який підписано представниками сторін без заперечень та скріплено печатками підприємств.

Відповідачем було здійснено часткові оплати лізингових платежів 19.06.2015 року на суму 5 000,00 грн., 09.07.2015 року на суму 5 000,00 грн., 15.07.2015 року на суму 5 000,00 грн., 24.07.2015 року на суму 10 000,00 грн., 30.07.2015 року на суму 7 230,00 грн., 03.09.2015 року на суму 4 000,00 грн. та 08.09.2015 року на суму 7 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено неналежне виконання умов Договору № 001/15 ОЛ ЮО АВ оперативного лізингу з правом викупу від 19.05.2015 року щодо внесення лізингових платежів, у зв'язку із чим з останнього підлягає стягненню 117 920,00 грн. основного боргу, 17 457,24 грн. пені, 1 127,61 грн. 3% річних, 2 932,93 грн. інфляційних втрат.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Статтею 174 Господарського кодексу передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі статтею 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом. Якщо майново-господарське зобов'язання виникає між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами, зобов'язаною та управненою сторонами зобов'язання є відповідно боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 1 статті 292 Господарського кодексу України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач передав відповідачу предмет лізингу, а останній частково оплатив лізингові платежі на загальну суму 43 230,00 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що строк внесення лізингових платежів згідно умов Договору № 001/15 ОЛ ЮО АВ оперативного лізингу з правом викупу від 19.05.2015 року настав, доказів внесення яких у більшому розмірі відповідачем на день розгляду справи не надано, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з останнього 117 920,00 грн. (161 150,00 грн. (лізингові платежі, строк оплати яких настав) - 43 230,00 грн. (внесені відповідачем лізингові платежі)).

Щодо позовних вимог про стягнення 17 457,24 грн. пені, 1 127,61 грн. 3% річних, 2 932,93 грн. інфляційних втрат, суд повідомляє наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат позивача, суд, з урахуванням умов Договору, фактичних обставин справи, часткових внесень лізингових платежів, дійшов висновку про арифметичну невірність останнього, за розрахунком суду з відповідача підлягає стягненню 972,65 грн. 3% річних та 2657,06 грн. інфляційних втрат.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього

Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені наданий позивачем, з урахуванням умов Договору, частково внесення лізингових платежів, ст. 232 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку про неправильність останнього, за розрахунком суду з відповідача підлягає стягненню 15 127,87 грн. пені.

Судові витрати, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених вимог покладаються на відповідача.

Надлишкового сплачений судовий збір в розмірі 160,00 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ БАСКО" (03039, м. Київ, провулок Червоноармійський, будинок 14, корпус 1, офіс 13, ідентифікаційний код 38997464) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАЗ ЛІЗИНГ" (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, будинок 11-Б, ідентифікаційний код 34979070), грошові кошти: 117 920,00 грн. (сто сімнадцять тисяч дев'ятсот двадцять гривень) основного боргу, 15 127,87 грн. (п'ятнадцять тисяч сто двадцять сім гривень 87 копійок) пені, 972,65 грн. (дев'ятсот сімдесят дві гривні 65 копійок) 3% річних, 2 657,06 грн. (дві тисячі шістсот п'ятдесят сім гривень 06 копійок) інфляційних втрат та 2 050,17 грн. (дві тисячі п'ятдесят гривень 17 копійок) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Копію даного рішення направити відповідачу у справі № 910/32640/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 09.02.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало