номер провадження справи 31/22/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.02.2016 Справа № 908/648/15-г

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Гончаренко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» на дії Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьк та матеріали справи

за позовом: Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (вул. Тверська, буд. 5, м. Київ, Київська область, 03680, ) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (пр. Карла Маркса, буд. 108, м. Дніпропетровськ, Дніпропетровська область, 49602, ),

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Мега-Мет» (вул. Овнатаняна, буд. 4, м. Донецьк, Донецька область, 83017, ),

за участю: Відділ державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьк (бул. Машинобудівників, буд. 32, м. Краматорськ, Донецька область, 84313),

відомості про представників сторін та учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_1 дов. б/н від 30.12.2015;

від відповідача: не зявився;

від ВДВС: не зявився;

про: стягнення штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулось Державне підприємство «Придніпровська залізниця» із скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьк, а саме просить визнати незаконними дії в.о. начальника Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьк, скасувати постанову про відмову в відкритті виконавчого провадження від 02.12.2015 та зобовязати відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню судового наказу господарського суду Запорізької області №908/648/15-г від 17.03.2015 про стягнення на користь Державного підприємства «Придніпровська залізниця» з товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Мега-Мет» заборгованості у розмірі 27257,00грн.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2015, враховуючи звільнення судді Хуторного В.М., скаргу призначено до розгляду судді Гончаренко С.А.

Ухвалою від 23.12.2015 скарга прийнята до розгляду та призначено судове засідання.

Ухвалою від 01.02.2016 позивача у справі Державне підприємство «Придніпровська залізниця» замінено на його правонаступника Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», та відкладено розгляд скарги.

Скарга вмотивована порушеннями з боку Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьк прав стягувача, що полягають зокрема у тому, що державний виконавець, при винесенні постанови про відмову в відкритті виконавчого провадження обмежився тільки тим, що адреса боржника знаходиться на тимчасово неконтрольованій Україною території. Але боржник відповідно до ЄДРПОУ не перебуває в процесі припинення, відповідно до «Єдиної електронної картотеки клієнтів залізниці» має діючи договори з Придніпровською, Львівською, Одеською, Південно-Західною, Південною та Донецькою залізницями, займається перевезенням вантажів по залізницях України, має рахунки в банківських установах через які веде розрахунки за перевезення вантажів та інше.

Від відповідача та відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьк письмові заперечення на скаргу не надходили, представники в судове засідання не зявились.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника стягувача, а також ретельно дослідивши додатково надані сторонами докази, встановив наступні обставини:

Рішенням господарського суду Запорізької області 04.03.2015 по справі №908/648/15-г позовні вимоги Державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень» задоволені з товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Мега-Мет» стягнуто штраф в розмірі 25430,00грн. та судовий збір в розмірі 1827,00грн.

17.03.2015 на виконання рішення виданий наказ.

Державне підприємство «Придніпровська залізниця» звернулося до Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьк з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу господарського суду Запорізької області від 17.03.2015 у справі №908/648/15-г.

Постановою Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьк від 02.12.2015 відмовлено в відкритті виконавчого провадження та повернено наказ господарського суду Запорізької області №908/648/15-г від 17.03.2015.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

У постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження від 02.12.2015 відділ державної виконавчої служби посилається на Закони України «Про боротьбу з тероризмом» та «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Однак, положення вказаних законів не передбачають, що знаходження боржника на території проведення АТО є обставиною, що виключає здійснення виконавчого провадження органами державної виконавчої служби.

Розпорядження Кабінету Міністрів України 07.11.2014 № 1085-р, з подальшими змінами, не є законом, який передбачає наявність обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. Фактично, вказаним розпорядженням визначено конкретні населені пункти на території України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Відповідно до пунктів 1-3 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Крім цього, вирішуючи справу «Шмалько проти України» Європейський суд з прав людини в п. 43 свого рішення від 20.07.2004 дійшов наступного висновку: «Суд наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обовязків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, як би стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Також, як зазначив Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012, за практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна частина судового розгляду (Рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 р.). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

З огляду на викладене вбачається, що виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження, тому відмова державного виконавця у відкритті виконавчого провадження в даному випадку позбавляє стягувача можливості реалізувати своє право на судовий захист.

Згідно зі статтею 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом, з чим погодився і Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11.03.2011 № 2-рп/2011.

Відповідно ч.ч. 1 та 3 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Як вбачається із скарги публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Мега-Мет» відповідно до «Єдиної електронної картотеки клієнтів залізниці» має діючи договори з Придніпровською, Львівською, Одеською, Південно-Західною, Південною та Донецькою залізницями, займається перевезенням вантажів по залізницях України, має рахунки в банківських установах через які веде розрахунки за перевезення вантажів та інше.

Судом встановлено, що Відділом державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьк не проводилось ніяких дій щодо зясування місцезнаходження постійно діючого органу відповідача або його майна, а отже виконавчою службою не були використані в повній мірі права, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», що призвело до прийняття постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, яка порушує права стягувача.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право, між іншим, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст. 121-2 Господарського процесуального України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Пунктом 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 № 9, визначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобовязує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, повязані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобовязати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, обовязок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відділом державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьк не надано суду належних та допустимих доказів того, що реєстрація боржника на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, є тією обставиною, що виключає здійснення виконавчого провадження.

З огляду на викладене, відмова державного виконавця у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 17.03.2015 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» - є безпідставною.

Таким чином, заявлені вимоги щодо визнання незаконними дії в.о начальника Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьк, які полягали у винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 02.12.2015 та скасування постанови Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьк про відмову у відкритті виконавчого провадження від 02.12.2015, підлягають задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Враховуючи, що строк предявлення наказу господарського суду Запорізької області від 17.03.2015 у справі № 908/648/15-г до виконання не закінчився та виконавчий документ відповідає вимогам передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», предявлений до відповідного органу державної виконавчої служби, а також той факт, що державним виконавцем неправомірно було відмовлено у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню вказаного наказу суду, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу заявника щодо зобовязання Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьк відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню судового наказу господарського суду Запорізької області №908/648/15-г від 17.03.2015 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Мега-Мет» на користь Державного підприємства «Придніпровська залізниця» заборгованості у розмірі 27257,00грн.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

У Х В А Л И В :

Скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» на дії Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьк задовольнити.

Визнати незаконними дії в.о. начальника Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьк.

Скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьк про відмову в відкритті виконавчого провадження від 02.12.2015.

Зобовязати Відділ державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьк (бул. Машинобудівників, буд. 32, м. Краматорськ, Донецька область, 84313, код. ) відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду Запорізької області №908/648/15-г від 17.03.2015 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Мега-Мет» (вул. Овнатаняна, буд. 4, м. Донецьк, Донецька область, 83017, ) на користь Державне підприємство «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень» (пр. Карла Маркса, буд. 108, м. Дніпропетровськ, Дніпропетровська область, 49600, ) штрафу в розмірі 25430 (двадцять пять тисяч чотириста тридцять) грн. та судового збору в розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

Копію ухвали направити сторонам у справі та Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьк (бул. Машинобудівників, буд. 32, м. Краматорськ, Донецька область, 84313).

Суддя С.А. Гончаренко