КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2016 р. Справа№ 910/22523/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Чорної Л.В.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання: Огірко А.О.

за участю представників:

від позивача: Гемей Ю.М. за довіреністю від 18.01.2016;

від відповідача: Смакота Н.І. за довіреністю від 18.04.2014;

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2015

у справі №910/22523/15 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2015 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено повністю.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" списати пеню Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс" у розмірі 67179грн 42коп, стягнуту рішенням господарського суду Львівської області від 23.03.2015 у справі №914/105/15 та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 у справі №914/106/15.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2015 і прийняти нове рішення, яким у позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс" відмовити.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, справу №910/22523/15 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів КропивноїЛ.В., та Чорної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 10.02.2016.

У судове засідання 10.02.2016 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2015 і прийняти нове рішення, яким у позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс" відмовити.

Представники позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2015 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Львівської області від 23.03.2015 у справі №914/105/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс" про стягнення 490955,82грн, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського від 19.05.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 08.09.2015, вирішено стягнути з Товариства на користь Компанії пеню у розмірі 33238,46грн, 3% річних у розмірі 17309,22грн, інфляційних нарахувань у розмірі 79293,94грн, нарахованих за прострочення по оплаті поставленого на виконання договору купівлі-продажу природного газу №13/2844-БО-21 від 28.12.2012 природного газу у 2013 році.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 у справі №914/106/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс" про стягнення 459359,01грн, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.07.2015, вирішено стягнути з Товариства на користь Компанії пеню у розмірі 33940,96грн, нараховану за прострочення по оплаті поставленого на виконання договору купівлі-продажу природного газу №13/2843-ТЕ-21 від 28.12.2012 природного газу у 2013 році.

Листами від 01.07.2015 та 18.08.2015 Товариство звернулося до Компанії з проханням списати в порядку ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" нараховану за прострочення по оплаті поставленого згідно договорів купівлі-продажу природного газу №13/2844-БО-21 та №13/2843-ТЕ-21 від 28.12.2012 в 2013 році природного газу пеню у загальному розмірі 67179,42грн, стягнуту з Товариства за рішенням господарського суду Львівської області від 23.03.2015 у справі №914/105/15 та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 у справі №914/106/15.

Спір у справі стосується наявності правових підстав для зобов'язання відповідача списати нараховану позивачу пеню за прострочення по оплаті поставленого згідно договорів купівлі-продажу природного газу №13/2844-БО-21 та №13/2843-ТЕ-21 від 28.12.2012 в 2013 році природного газу.

Підставою позову позивачем визначено невиконання відповідачем покладеного на нього приписами ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" зобов'язання із списання нарахованої Товариству за прострочення по оплаті поставленого згідно договорів купівлі-продажу природного газу №13/2844-БО-21 та №13/2843-ТЕ-21 від 28.12.2012 в 2013 році природного газу пені у загальному розмірі 67 179,42 грн., стягнутої з Товариства за рішенням господарського суду Львівської області від 23.03.2015 у справі №914/105/15 та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 у справі №914/106/15.

Так, 06.06.2015 набрав чинності Закон України від 14.05.2015 № 423-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - Закон № 423- VIII).

Цим законом було внесено зміни до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу". Зокрема, ст. 18 Закону доповнено частиною 13 такого змісту:

"13. Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини."

Відтак, в силу приписів наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, у позивача існувало право, а у відповідача обов'язок щодо списання присудженої до стягнення судовими рішеннями пені у загальному розмірі 67179,42грн, нарахованої за прострочення Товариством строків оплати поставленого згідно договорів купівлі-продажу природного газу №13/2844-БО-21 та №13/2843-ТЕ-21 від 28.12.2012 в 2013 році природного газу, за умови виконання вимог ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу".

При цьому, із рішення господарського суду Львівської області від 23.03.2015 у справі №914/105/15 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 у справі №914/106/15 вбачається, що суми заборгованості по оплаті поставленого згідно договорів купівлі-продажу природного газу №13/2844-БО-21 та №13/2843-ТЕ-21 від 28.12.2012 в 2013 році природного газу, прострочення з оплати яких і стали підставою для стягнення спірної пені, були повністю погашені позивачем.

Встановлені такими судовими рішеннями обставини в силу приписів ч. 3 ст. 35 ГПК України не підлягають повторному доведенню.

Таким чином, матеріалами справи належними чином підтверджується виконання вимог ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а саме, погашення заборгованості Товариства перед Компанією за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року згідно договорів купівлі-продажу природного газу №13/2844-БО-21 та №13/2843-ТЕ-21 від 28.12.2012, з чим приписи наведеної норм пов'язують можливість списання пені за прострочення по оплаті такого газу.

З огляду на викладене вбачається, що в силу приписів ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" зобов'язання Товариства перед Компанією по сплаті пені у загальному розмірі 67 179,42 грн., стягнутої з Товариства за рішенням господарського суду Львівської області від 23.03.2015 у справі №914/105/15 та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 у справі №914/106/15, підлягає списанню та не може бути предметом подальшого продажу.

Посилання відповідача на відсутність відповідного договору реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ як на підставу неможливості проведення списання спірної пені судом відхиляється, адже в даному випадку відсутність заборгованості по оплаті спожитого згідно договорів купівлі-продажу природного газу №13/2844-БО-21 та №13/2843-ТЕ-21 від 28.12.2012 газу, що встановлено в судовому порядку, унеможливлює проведення відповідної реструктуризації, що в свою чергу не звільняє відповідача від виконання покладених на нього в силу ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" обов'язків із списання спірної пені.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено існування в силу приписів ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", чинних на момент звернення позивача з вимогами до відповідача про проведення спірного списання, обов'язку Компанії по списанню зобов'язання Товариства по сплаті пені у загальному розмірі 67179,42грн., стягнутої з Товариства за рішенням господарського суду Львівської області від 23.03.2015 у справі №914/105/15 та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 у справі №914/106/15.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Згідно із ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

У відповідності до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Положеннями ст. 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2015 у справі №910/22523/15.

Керуючись ст. ст 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2015 у справі №910/22523/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2015 у справі №910/22523/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/22523/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Чорна

Л.В. Кропивна