ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.02.2016 Справа № 905/3458/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Осадчої А.М.

при секретарі судового засідання Сотір Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця" м.Дніпропетровськ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» м.Артемівськ Донецька область

про стягнення штрафу в розмірі 23685,00грн.

за участю представників сторін:

від ПАТ "Укрзалізниця": ОСОБА_1 - довіреність від 10.12.2015 року

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність № 12/6-17 від 11.01.2016 року

СУТЬ СПОРУ:

У листопаді 2015року позивач, Державне підприємство "Придніпровська залізниця" м.Дніпропетровськ (далі ДП «Придніпровська залізниця»), звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетнривкий комбінат» м.Артемівськ Донецька область (далі- ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат») про стягнення штрафу у розмірі 23685,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у червні 2015року зі станції Часів Яр ДП «Донецька залізниця» відповідач згідно накладної №52380219 у вагоні №96398334 відправив вантаж глину вогнеупорну на станцію Бердянськ ДП «Придніпровська залізниця». На станції Нижньодніпровськ Вузол ДП «Придніпровська залізниця» залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 23685,00грн., який він просить стягнути з відповідача.

Заявлені позовні вимоги позивач нормативно обґрунтовує статтею 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статтями 3,10 Закону України «Про залізничний транспорт», статтями 2, 5, 6, 23, 24, 37, 52, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, статтями 1, 2, 12, 15, 33, 49, 58, 61, 64, 82 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

На підтвердження зазначених у позові обставин ДП «Придніпровська залізниця» надало суду належним чином засвідчені копії залізничних накладних №52380219, № 47493226, №47559794, комерційного акту РА №009014/389/194 від 25.06.2015року, актів загальної форми №3307т, №1404/ваги від 25.06.2015року, технічного паспорту на ваги №14, витягу з обліку книги контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу від 25.06.2015року, виписок з ЄДРПОУ.

У відзиві на позовну заяву, який наданий суду 12.01.2016року, ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» просить відмовити у задоволенні позовних вимог внаслідок їх необґрунтованості та недоведеності належними доказами у справі. Зокрема, вантаж відповідачем по залізничній накладній №52380219 направлено партією у вагонах №96398334, №96391388. За комерційними актами встановлено факт невідповідності даних зазначених у накладній, щодо одного вагону, встановлено, що маса завантаженого є меншою, щодо іншого відповідно більшою порівняно з даними накладної. Однак загальна маса у двох вагонах складала 130000кг, що не суперечить даним, вказаним у накладній. У разі виявлення вказаного випадку позивач мав можливість здійснити перевантаження.

Відповідач вважає, що при здійсненні переважування позивачем не було враховано норми природної втрати вантажу (глини), зокрема, вантаж здавався до перевезення у вологому стані, у період перевезення (червень 2015року) вологість зменшилась внаслідок високої температури повітря, що призвело до зміни маси вантажу порівняно з вказаною у накладній.

Крім того, відповідач вважає, що комерційний акт РА №009014/389/194 від 25.06.2015року, яким встановлено невірне зазначення маси вантажу у вагоні №96398334, не є належним доказом у справі, оскільки у розділ «Д» комерційного акту не вказано яким способом здійснено переважування із зупинкою та розчепленням або із зупинкою без розчеплення.

Дані зважування не є достовірними, так як щодо вагонних ваг, технічний паспорт на які надано позивачем, не здійснювалась у порядку встановленому Інструкцією про порядок застосування ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті огляд перевірка, яка повинна бути здійснена не пізніше 15.04.2015року.

27.01.2016року Публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" в особі структурного підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень", м. Дніпропетровськ (далі - ПАТ "Укрзалізниця") звернулось до господарського суду Донецької області з клопотання про заміну сторони, в якому просить замінити Державне підприємство "Придніпровська залізниця" () його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" () в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (ЄДРПОУ ВП: 40081237) та залучити до участі у справі правонаступника.

09.02.2016року ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» звернулось до суду з клопотанням про зменшення суми штрафу на 100% на підставі ст. 551 ЦК України, ст.233 ГК України, ст.83 ГПК України.

Представник ПАТ "Укрзалізниця" в судове засідання 09.02.2016року зявився, підтримав заявлені позовні вимоги, клопотання про здійснення заміни позивача правонаступником, заперечив проти задоволення клопотання відповідача про зменшення суми штрафу, вказавши, що відповідач не надав доказів на підтвердження скрутного фінансового стану підприємства, навантаження здійснено відповідачем на 2500кг більше ніж вантажопідйомність вагону, що загрожувало безпеці на залізничному транспорті при здійсненні перевезення. Представник позивача надав суду копію витягу з технічного паспорту на ваги №14 у повному обсязі, яку залучено до матеріалів справи.

Представник ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» у судовому засіданні 09.02.2016року заперечив проти задоволення позовних вимог, підтримав позицію підприємства, що викладена у відзиві на позовну заяву, просив суд задовольнити клопотання про зменшення суми штрафу на 100%.

Крім того, представник відповідача зазначив, що згідно технічного паспорту на ваги №14 наявна інформація стосовно здійснення ремонту вагів, а саме, здійснено заміну датчиків, але безпосередньо негайно після здійснення ремонту повірка не проводилась, що суперечить п. 5.15 вказаної вище Інструкції.

Розглянувши клопотання про заміну позивача суд виходить з наступного.

Положеннями ст. 25 ГПК України встановлено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Згідно з п. 1.4., постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 року, приписом статті 25 ГПК України у разі, зокрема, реорганізації суб'єкта господарювання у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі його правонаступника.

Кабінет Міністрів України Постановою № 200 від 25.06.2014 р. Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця постановив утворити Публічне акціонерне товариство Українська залізниця, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

Відповідно до ч. 6, ст. 2 Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, Публічне акціонерного товариства "Українська залізниця" є правонаступником усіх прав і обовязків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Статтями 1, 2 Статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 735 зазначено, що ПАТ "Укрзалізниця" є юридичною особою що утворене відповідно до Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 року Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця.

З огляду на викладене, господарський суд приходить до висновку, що всі права та обов'язки Державного підприємства "Придніпровська залізниця", як позивача у даній справі, перейшли до його правонаступника - ПАТ Укрзалізниця в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Відтак клопотання позивача про здійснення правонаступництва у даній справі підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 811 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи. З клопотаннями щодо фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів сторони до суду не зверталися.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи -одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

23.06.2015року зі станції Часів Яр ДП «Донецька залізниця» ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» (вантажовідправник) відправив ДП «Бердянський морський торговий порт» (вантажоодержувач) на станцію Бердянськ ДП «Придніпровська залізниця» згідно накладної №52380219 у вагоні №96398334 вантаж глину.

При оформленні залізничної накладної №52380219 у вагоні №96398334 відповідачем вказано масу вантажу: нетто 65000кг.

Як свідчить розділ 26 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на 150 тонних вагонних вагах, заводський ВЕТ 150-В2-02№799.

Правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

На станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення без зауважень.

Зазначена залізнична накладна оформлена у встановленому порядку та відповідно до положень частини 2 статті 307 ГК України та статті 6 Статуту залізниць України за своєю правовою природою є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу і підтверджує укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

З огляду на положення статей 11 ЦК України та 174 ГК України вона є підставою для виникнення у сторін цієї угоди визначених в ній прав та обовязків.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а) ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

На попутній станції Нижньодніпровськ - Вузол ДП «Придніпровська залізниця» проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №96398334 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що був складено акти загальної форми №3307т, №1404/ваги від 25.06.2015року, згідно яких за накладною значиться: вантаж - глина, нетто 65000кг, тара - 24700кг, фактично: брутто 92200кг, тара по документу -24700кг, нетто-67500кг, що більше даних вказаних у документі на 2500кг.

Як вбачається з даних акту загальної форми № 3307т вагон №96398334 відчеплений на переважування.

На підставі актів загальної форми, що вказані вище, за наслідками контрольної перевірки станцією Нижньодніпровськ - Вузол ДП «Придніпровська залізниця» складений комерційний акт РА №009014/389/194 від 25.06.2015року, відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагону №96398334 у статичному режимі на справних 150-тонних електронно тензометричних вагах станції виявилось: за накладною значиться вантаж глина: нетто 65000кг, тара - 24700кг, фактично: брутто 92200кг, тара по документу -24700кг, нетто-67500кг, що більше даних вказаних у документі на 2500кг.

У комерційному акті РА №009014/389/194 - розділ «Д»- також містяться відомості про те, що навантаження рівномірне, нижче бортів на 60-80см, без заглиблень, торцеві двері та розвантажувальні люки з обох сторін закриті. Вагон в технічному відношенні справний. Течі вантажу немає.

Відповідно даними, які зазначені у акті загальної форми №3307т, комерційному акті, спростовується твердження відповідача щодо відсутності зазначення у складених документах способу переважування вагонів.

Таким чином, переважування здійснювалось у статичному режимі з розчепленням.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. N 334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт РА №009014/389/194 від 25.06.2015року підписаний належними особами у відповідності до п. 10 Правил складання актів.

Згідно технічного паспорту ваг №14 станції Нижньодніпровськ - Вузол ДП «Придніпровська залізниця», якими було здійснено переважування, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 26.12.2012року, міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання на момент здійснення переважування державна повірка ваг здійснена 15.10.2014року.

Посилання відповідача, вказані у відзиві на позовну заяву щодо факту відсутності проведення оглядів-перевірок, у порядку, що передбачений Інструкцією про порядок застосування ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті, яка затверджена наказом Міністерства інфраструктури України № 442 від 31.07.2012року, зареєстрована у Міністерстві юстиції України № 1716/22028 11.10.2012року, спростовується матеріалами справи.

Зокрема, дослідивши технічний паспорт на ваги, копія якого надана у судовому засіданні 09.02.2016року у повному обсязі, суд встановив, що після здійснення повірки 15.10.2014року у встановлені Інструкцією строки 15.04.2015року здійснено наступний огляд-перевірку вагів, який відхилень не встановив.

Заперечення представника відповідача, які висловлені у судовому засіданні 09.02.2016року, що на вагах 12.11.2013року здійснено заміну датчиків, що є ремонтом вагів, але безпосередньо негайно після здійснення ремонту повірка не проводилась, що суперечить п. 5.15 вказаної вище Інструкції, також не приймається судом виходячи з наступного.

Дійсно, п.5.13 вказаної Інструкції передбачає, що заміна датчиків є ремонтом вагів, але, як виходить з вимог п.5.15 Інструкції - після проведення профілактичного технічного обслуговування або ремонту обовязково виконується повірка ЗВВТ, тобто, строк такої повірки не встановлено як негайно. У даному випадку, повірка вагів була здійснена у встановлений Інструкцією та технічним паспортом на ваги строк, переважування вагону №96398334 здійснювалось після проведення повірки 15.10.2014року у встановленому порядку.

Відповідно до п. 12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. N 334, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

На станції призначення був заповнений розділі "Е" комерційного акта РА №009014/389/194 від 25.06.2015року, відповідно до якого під час видачі вантажу різниці проти даного акту не виявлено. Вказаний розділ засвідчений штемпелем станції призначення та підписами уповноважених осіб, тим самим підтверджує факт правильності вказаних у ньому відомостей.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000. за № 861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч. 1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наведений комерційний акт РА №009014/389/194 від 25.06.2015року за своєю формою та змістом відповідає положенням Статуту залізниць України і Правилам складання актів ( стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за № 567/6855.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним та допустимим доказом - комерційним актом № РА №009014/389/194 від 25.06.2015року, який є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.

Суд відзначає, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, поглиблень вантажу не виявлено. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладній. В матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті. Наразі, вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

При цьому заперечення відповідача, викладені у відзиві, що по залізничній накладній №52380219 направлено партією у вагонах №96398334, №96391388, за комерційними актами встановлено факт невідповідності даних зазначених у накладній, щодо одного вагону, встановлено, що маса завантаженого є меншою, щодо іншого відповідно більшою порівняно з даними накладної, однак загальна маса у двох вагонах складала 130000кг, що не суперечить даним, вказаним у накладній, не приймаються судом.

У відомості вагонів, що складалась до вказаної залізничної накладної, вантажовідправником зазначена маса кожного вагону окремо, переважування залізницею здійснюється за кожним вагоном окремо, що виключає можливість вираховувати масу вантажу у конкретному вагоні виходячи з маси партії вантажу у всіх вагонах взагалі.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. за №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 4737,00грн., що виходить з розрахунку провізної плати відповідно до Схеми і Збірника тарифів (Тарифне керівництво №1), належний розрахунок здійснено позивачем письмово та надано суду 27.01.2016року.

Відповідно згідно приписів ст.ст.118,122 Статуту залізниць до стягнення заявлений штраф у розмірі 23685,00грн. - у п'ятикратному розмірі вказаної плати.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%. Отже, норма розходження маси становить 130кг, виявлено розходження +2500 кг.

При цьому посилання відповідача, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто в розмірі 2% маси, зазначеної в перевізних документах, є невірним, оскільки даний коефіцієнт застосовується виключно під час видачі вантажу при недостачі, а у даному випадку має місце перевантаження, тобто надлишов вантажу.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими.

Щодо клопотання відповідача про зменшення штрафу на 100% суд виходить з наступного.

Пункт 3 статті 83 ГПК України надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз застосування ст. 83 ГПК України свідчить про те, що зменшувати розмір штрафу є виключно правом суду, а обставини для застосування вказаної норми є оціночними.

Частина 3 ст. 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Відповідно до частини першої статті 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступень виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Суд приймає до уваги, що ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на скрутний фінансовий стан підприємства, знаходження підприємства у зоні АТО, малозначність порушення та відсутність понесених збитків залізницею, неспіврозмірність нарахованого штрафу заподіяному правопорушенню.

До клопотання відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження фактів, викладених у ньому.

Приймаючи до уваги приписи ст.33 ГПК України щодо доведеності заявлених вимог належними доказами, суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання.

Зокрема, відповідач не довів винятковість випадку, що дає суду право зменшувати розмір неустойки; відсутні докази на підтвердження його скрутного матеріального становища; зменшувати у виняткових випадках розмір штрафу є правом, а не обов'язком суду; ст.122 Статуту залізниць України не пов'язує стягнення штрафу з наявністю (відсутністю) наслідків у перевізника від неправильності відомостей, зазначених у накладній, чи з наявністю вини вантажоодержувача; розмір штрафу за дане правопорушення визначений Кабінетом Міністрів України і підстав вважати його надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду не має.

Також суд приймає до уваги, що вантажовідправником навантажено вагон понад його вантажопідйомність на 2500кг, що в свою чергу загрожувало безпеці на залізничному транспорті під час руху.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у заявленому розмірі в сумі 23685,00грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача.

На підставі ст.ст. 908, 909 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24, 118, 122,129 Статуту залізниць України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 25, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Замінити позивача, у справі № 905/3458/15 - Державне підприємство "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ () його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" () в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (ЄДРПОУ ВП: 40081237).

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» м.Артемівськ Донецька область про стягнення штрафу у розмірі 23685,00грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» (84551, Донецька область, м.Артемівськ, м.Часів Яр, вул.Комсомольська, буд.1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" суму штрафу у розмірі 23685,00грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 1218грн.00коп.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 09.02.2016р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 12.02.2016р.

Суддя А.М. Осадча