ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016р. Справа№ 914/4287/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О. при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Макаронна фабрика» м.Київ

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок», м.Львів

про стягнення 308 066,39 грн. та зобов"язання розірвати договір.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 представник (довіреність б/н від 14.01.2016р.);

від відповідача: не зявився.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Публічним акціонерним товариством «Макаронна фабрика» до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок» про стягнення 329 616,06 грн. з яких 291 988,00 грн. основного боргу, 33 049,26 грн. пені, 2 120,33 грн. 3% річних, 2 458,47 грн. інфляційних втрат та зобовязання ТзОВ «Торгова мережа «Барвінок» розірвати договір від 18 грудня 2014р. №ТП 122, укладений між ПАТ «Макаронна фабрика» та ТзОВ «ТМ «Барвінок».

Ухвалою суду від 21.12.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 18.01.2016р.

З підстав, наведених в ухвалі суду від 18.01.2016р. розгляд справи відкладено на 08.02.2016р.

25.01.2016р. на адресу суду від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи позовної заяви з перерахування позовних вимог від 07.12.2015р. вих. №01/132, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача 308 066,39 грн. з яких 291 988,00 грн. основного боргу, 616,00 грн. 3% річних, 6 298,04 грн. інфляційних втрат та 9 164,35 грн. пені.

Враховуючи, що Господарським процесуальним кодексом України не передбачено подання позовної заяви з перерахування позовних вимог, подана позивачем заява розцінюється судом як заява про зменшення позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з врахуванням уточненого розрахунку позовних вимог підтримав, просив стягнути з відповідача 308 066,39 грн. з яких 291 988,00 грн. основного боргу, 616,00 грн. 3% річних, 6 298,04 грн. інфляційних втрат та 9 164,35 грн. пені та зобов»язати розірвати договір.

З клопотанням б/н від 08.02.2016р. (вх. №4843/16 від 08.02.2016р.) представник відповідача долучив до матеріалів справи додаток №7 до договору №ТП 122 від 18.12.2014р., додаток №4 до договору №ТП 122 від 18.12.2014р., додаток №11 до договору №ТП 122 від 18.12.2014р. та замовлення № SM НОМЕР_1.

Представник відповідача в судове засідання явки представника не забезпечив, вимог ухвали суду не виконав, причин неявки та невиконання вимог ухвали не повідомив, хоча був належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №79 8 від 22.01.2016р. вручено 25.01.2016р. (вх.№3580/16 від 29.01.2016р.).

Станом на 08.02.2016р. від відповідача відзив, заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.75 ГПК України при відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

18.12.2014р. між ПАТ «Макаронна фабрика» в особі виконуючого обовязки голови правління президента ОСОБА_4, який діє на підставі статуту (постачальник) та ТзОВ «Барвінок» в особі ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності від 18.08.2014р.(покупець) укладено договір №ТП 122 від 18.12.2014р (далі по тексту - договір).

За умовами вказаного договору постачальник (ПАТ «Макаронна фабрика») зобовязується передавати у власність покупця (ТзОВ ТМ Барвінок) макаронні вироби на підставі замовлень покупця, а покупець зобовязується приймати названий товар та оплачувати його.

Згідно п.1.3 договору, покупець складає замовлення постачальнику на підставі специфікації (додаток №1 до договору №ТП 122 від 18.12.2014р.). Замовлення надаються покупцем постачальнику у вигляді електронного документа (EDI документ) через систему COMARCH відповідно до додатку №7 до договору поставки №ТП 122 від 18.12.2014р. або засобами електронної пошти, яка вказана у додатку №6 до договору (виключно до 01.07.2015р.). Номер замовлення обовязково вказується у видаткових накладних.

Відповідно до п. 2.1 та 2.2 договору, покупець отримує товар на складі постачальника (за адресою: м.Київ, вул.Фрунзе, 142). Замовлення надаються постачальнику за чотири календарні дні до отримання товару. Замовлення покупця на поставку товарів, надіслане покупцем у будь-який спосіб згідно з п. 1.3 цього договору і погоджене постачальником є обовязковим для виконання останнім.

Згідно п. 2.5 та 2.6 договору №ТП 122 від 18.12.2014р. постачальник зобовязаний передавати у власність покупцю товари з усією товаросупровідною документацією, яка вимагається чинним законодавством у разі продажу відповідного виду товару та його подальшої реалізації яка складається українською мовою та надається покупцю в оригіналах чи належно завірених копіях. Дата накладної повинна співпадати з датою поставки.

Право власності на товар переходить до покупця з моменту передання товару та підписання сторонами товаросупровідних документів (п. 1.4 договору).

У п.2.7 договору сторони погодили, що постачальник зобовязаний передавати покупцю товар, залишковий термін придатності якого на момент продажу складає: для товарів термін придатності яких більше 45 днів не менше 80% строку, встановленого для цього виду товарів; для товарів, термін придатності яких менше 45 календарних дні не менше 90% строку, встановленого для цього виду товару. Кожна наступна партія товару, відпущена постачальником, повинна мати термін придатності, який закінчується не раніше, ніж термін придатності попередньої.

Приймання товару за кількістю проводиться за вагою чи кількістю одиниць товару, вказаних у накладних згідно з Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю №П-6, затвердженою Постановою Держарбітражу при ОСОБА_6 СРСР № П-6 від 15.07.1965р. Приймання товару за якістю проводиться згідно з Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю № П-7, затвердженою Постановою Держарбітражу при ОСОБА_6 СРСР № П-7 від 25.04.1996р.(п.п. 4.1,4.2.).

Переданий постачальником товар вважається прийнятим покупцем з моменту завершення процедур приймання за кількістю та якістю згідно з п.п. 4.1, 4.2 (п. 4.3 договору поставки №ТП 122 від 18.12.2014р.).

Відповідно до умов п.п.3.1-3.5 договору поставки №ТП 122 від 18.12.2014р., поставка товару здійснюється за цінами, зазначеними в специфікації, затвердженій сторонами (додаток№1). Ціна товару включає вартість упаковки. Покупець зобовязаний сплатити вартість поставленої партії товару протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту отримання покупцем товару при наявності та належному оформленні усіх передбачених договором та чинним законодавством товаросупровідних документів.

У випадку зміни цін на товар, постачальник зобовязаний належним чином оформлений оригінал нової специфікації скерувати на адресу покупця рекомендованим листом з повідомленням про вручення із зазначенням нової ціни у графі примітки і одночасно, не пізніше ніж за десять календарних днів до дати запровадження відповідних змін, надіслати покупцю її копію електронною поштою чи факсом. Зауваження покупця щодо таких змін можуть бути надіслані електронною поштою, факсом чи за допомогою інших засобів, що передбачають ідентифікацію відправника та одержувача.

Ціна договору дорівнює ціні всього товару, поставленого постачальником покупцеві відповідно до умов договору поставки протягом всього строку дії цього договору.

Сторони покупця то постачальника зобовязані щомісячно з 1 по 5 число місяця, наступним за місяцем поставки товару, проводити звірку взаємних розрахунків.

Відповідно до п.п.9.1 та 9.2 договору поставки, договір набуває чинності з 01.01.2015р. (з врахуванням положень п.10.3 договору) та діє до 31.12.2015р. і може бути розірваний за ініціативи будь-якої із сторін за умови попереднього повідомлення іншої сторони не менше як за чотирнадцять календарних днів до дати, з якої ініціююча сторона бажає розірвати договір.

Згідно п.10.3 договору поставки №ТП 122 від 18.12.2014р., договір вважається укладеним і набуває чинності в дату підписання додаткового договору №3 про надання послуг для збільшення обсягів реалізації товару до договору поставки №ТП 122 від 18.12.2014р., тобто 18.12.2014р.

На виконання умов договору поставки №ТП 122 від 18.12.2014р., позивач за період з 19.12.2014р. по 02.12.2015р. поставив відповідачу товар (макаронні вироби) на загальну суму 2 030 487,16 грн.

Однак, відповідач умови договору щодо оплати поставленого товару виконав лише частково, в сумі 1 738 499,16 грн.

Неоплаченими залишились видаткові накладні №3075 від 17.07.2015р. на суму 261 014,40 грн. (неоплачена на суму 46 314,40 грн.), та №3947 від 14.09.2015р. на суму 245 673,60 грн., заборгованість відповідача по якій становить 245 673,60 грн.

Відтак, згідно здійсненого позивачем перерахунку позовних вимог, ПАТ «Макаронна фабрика» просить стягнути з відповідача основний борг в сумі 291 988,00 грн., 9 164,35 грн. пені, 616,00 грн. 3% річних, 6 298,04 грн. інфляційних втрат та зобовязати ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок» розірвати договір від 18 грудня 2014р. №ТП 122, укладений між ПАТ «Макаронна фабрика» та ТзОВ «ТМ «Барвінок».

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір №ТП 122 від 18.12.2014р. за своєю правовою природою є договором поставки.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 ЦК України).

Згідно ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Факт поставки товару відповідачу та належного виконання ПАТ «Макаронна фабрика» умов договору поставки №ТП 122 від 18.12.2014р., підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними №3075 від 17.07.2015р. на суму 261 014,40 грн. та №3947 від 14.09.2015р. на суму 245 673,60 грн. всього на загальну суму 506 688,00 грн.

Як зазначив позивач, він неодноразово звертався до відповідача з метою врегулювання наявної заборгованості однак своїх обовязків по оплаті поставленого товару відповідач не виконав.

Натомість, станом на день подання позову, поставлений позивачем на виконання договору поставки №ТП 122 від.18.12.2014р. товар, відповідач оплатив частково: видаткова накладна №3075 від 17.07.2015р. залишається неоплаченою в сумі 46314,40грн., а №3947 від 14.09.2015р. залишається неоплаченою повністю, в сумі 245 673,60 грн.

На підтвердження часткових оплат відповідачем поставленого йому товару позивач долучив до матеріалів справи банківські виписки за 20.10.2015р., 28.08.2015р., 09.09.2015р., 23.09.2015р. та 02.10.2015р.

Інших оплат за поставлену згідно вказаних вище накладних продукцію від ТзОВ ТМ Барвінок не надходило. Доказів на підтвердження повної або часткової, але такої що не врахована позивачем, оплати поставленого товару відповідачем не надано.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з умов п.3.3 договору поставки №ТП-122 від 18.12.2014р., покупець зобовязаний сплатити вартість поставленої партії товару протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту отримання покупцем товару при наявності та належному оформленні усіх передбачених договором та чинним законодавством товаросупровідних документів.

Заборгованість ТзОВ ТМ Барвінок перед ПАТ «Макаронна фабрика» згідно договору поставки №ТП-122 від 18.12.2014р. становить 291 988,00 грн., що також підтверджується наявним в матеріалах справи актом звірки взаємних розрахунків станом на жовтень 2015р., належним чином підписаним та скріпленим печаткою ТзОВ «ТМ «Барвінок».

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вказано у ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Суд враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення основного боргу в сумі 291 988,00 грн. є обгрунтованою, підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Окрім суми основної заборгованості, з посиланням на п.6.1 договору поставки, позивач просить стягнути з відповідача, згідно здійсненого ним перерахунку, 9 164,35 грн. пені.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено п.6.1 договору поставки №ТП-122 від 18.12.2014р., за несвоєчасну оплату за отриманий товар покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен протермінований день від несвоєчасно сплаченої, несплаченої чи сплаченої в неповному обсязі суми.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, прострочення зобовязань по оплаті ТзОВ «ТМ «Барвінок» поставленого ПАТ «Макаронна фабрика» товару згідно видаткової накладної №3075 від 17.07.2015р. почалось 15.09.2015р., а по видатковій накладній №3947 від 14.09.2015р. 13.11.2015р.

Перевіривши правильність нарахування пені, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 9 164,35 грн. пені.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім суми основного боргу та пені, позивач також просить суд стягнути з відповідача згідно уточненого розрахунку 616,00 грн. 3% річних, 6298,04 грн. інфляційних втрат за порушення ТзОВ «ТМ «Барвінок» своїх зобовязань за договором поставки №ТП-122 від 18.12.2016р.

Перевіривши правильність нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат, суд прийшов до висновку, що такі розраховані позивачем правильно, а тому підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Щодо позовної вимоги про зобовязання ТзОВ «ТМ «Барвінок» розірвати договір поставки №ТП-122 від 18.12.2014р., суд зазначає наступне.

Як вкаано у позовній заяві, у звязку з неналежним виконанням ТзОВ «ТМ «Барвінок» своїх зобовязань за договором, 17.11.2015р. позивач скерував на його адресу лист за вих. №01/308 від 17.11.2015р., в якому на підставі п.9.2 договору поставки №ТП-122 від 18.12.2015р. просить його розірвати. Вказаний лист залишений відповідачем без відповіді та реагування.

На підтвердження факту відправки вказаного листа позивач долучив в матеріали справи копію квитанції про відправку від 17.11.2015р. та опис вкладення з відтиском штемпеля поштового відділення від 17.11.2015р.

Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.181 ГПК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

У п.9.2 договору сторони погодили, що договір поставки №ТП від 18.12.2014р. може бути розірвано за ініціативою будь-якої зі сторін за умови попереднього письмового повідомлення іншої сторони не менше як за чотирнадцять календарних днів до дати, в яку ініціююча сторона бажає розірвати договір, однак припинення цього договору не припиняє зобовязань за наданими та/або виконаними замовленнями, а також від виконання зобовязань відповідно до розділу 6 договору.

Тобто, сторони у п.9.2. договору передбачили право однієї із сторін на розірвання договору та порядок його розірвання.

Згідно ч.3 ст.651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Зважаючи на те, що сторони передбачили у п.9.2. договору право однієї із сторін на розірвання договору та порядок його розірвання, станом на день подання позову до господарського суду (16.12.2015р.), позивач вчинив дії спрямовані на розірвання договору, направивши відповідачу листа за вих. №01/308 від 17.11.2015р., відтак договір поставки №ТП-122 від 18.12.2014р. є розірваний ще до подання позову.

Крім того, слід зазначити, що позивач просить зобов"язати ТзОВ «ТМ «Барвінок» розірвати договір поставки №ТП 122 від 18.12.2014р.

Однак, серед способів захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, визначених ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України не предбачено такого способу, як зобов»язання сторони розірвати договір.

Відтак, позовні вимоги в частині зобовязання відповідача розірвати договір є безпідставними та такими у задоволенні яких належить відмовити.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості обґрунтовані, підтверджені належними та допустимими доказами наявними у матеріалах справи, відповідачем не спростовані, а тому підлягають до задоволення. У задоволенні позовних вимог про зобов"язання розірвати договір слід відмовити.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

25.01.2016р. на адресу суду від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи позовної заяви з перерахування позовних вимог від 07.12.2015р. вих. №01/132, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача 308 066,39 грн. з яких 291 988,00 грн. основного боргу, 616,00 грн. 3% річних, 6 298,04 грн. інфляційних втрат та 9 164,35 грн. пені.

Враховуючи, що Господарським процесуальним кодексом України не передбачено подання позовної заяви з перерахування позовних вимог, подана позивачем заява розцінюється судом, як заява про зменшення позовних вимог, а відтак, позивач має право на підставі п.1.ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" подати клопотання про повернення йому з Державного бюджету України судового збору в сумі 323,24 грн.

Сплата судового збору підтверджується платіжним дорученням №1471 від 04.12.2015р. на суму 4 944,24 грн.

Однак, слід звернути увагу на той факт, що позивачем пред"явлено дві позовні вимоги майнового та немайнового характеру.

Згідно ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Як роз"яснено Вищим господарським судом України у п.п.2.23 п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу УІ Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013р. №7 із змінами та доповненнями Якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може: зобов'язати позивача (заявника, скаржника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності відкласти розгляд справи або оголосити перерву в засіданні (стаття 77 ГПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК.

Враховуючи, що позивач при поданні позову не сплатив судовий збір в сумі 1218,00 грн. за позовну вимогу про зобов"язання розірвати договір, відтак вказана сума судового збору підлягає стягненню з позивача в дохід Державного бюджету України.

Судовий збір за позовну вимогу про стягнення заборгованості, відповідно до положень ст.49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної суми позову.

Керуючись ст.ст.11, 16, 525, 530, 610, 612, 625, 627-629, 651, 712 ЦК України, ст.ст. 20, 174, 181, 193, 265 ГК України, ст.ст. 43, 22, 33, 34, 49, 75, 82-85, 87, 115, 116 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Торгова мережа Барвінок (79040, м.Львів, вул.Городоцька, буд.359; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Макаронна фабрика» (юридична адреса: 04073; м.Київ, вул.Кирилівська, буд. 142; поштова адреса: 04073, м.Київ, вул.Фрунзе,142, ) основний борг в сумі 291 988,00 грн., 9 164,35 грн. пені, 616,00 грн. 3% річних, 6 298,04 грн. інфляційних втрат та 4 620,99 грн. судового збору.

3. У задоволенні позовної вимоги про зобов"язання ТзОВ «Торгова мережа «Барвінок» розірвати договір від 18.12.2014р. №ТП 122, укладений між ПАТ «Макаронна фабрика» та ТзОВ «ТМ «Барвінок» відмовити.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Макаронна фабрика» (юридична адреса: 04073; м.Київ, вул.Кирилівська, буд. 142; поштова адреса: 04073, м.Київ, вул.Фрунзе,142, ) в дохід Державного бюджету України 1218,00 грн. судового збору.

5. Накази видати після набрання судовим рішення в законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 15.02.2016р.

Суддя Сухович Ю.О.