ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 р. Справа № 923/2019/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В. при секретарі Зуденко Є.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", м. Херсон,

про стягнення 4 183 489 грн. 59 коп.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, представник, дов. № 14-135 від 13.05.14р.;

відповідача - ОСОБА_2, представник, дов. № 01-4/56 від 30.12.15р.

Позивач звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача 2080369грн.33коп. основного боргу, 1278194грн.30коп. з урахуванням встановленого індексу інфляції, 55881грн.37коп. з урахуванням 3% річних, 769044грн.59коп. пені, відповідно до умов договору № 2707/14-КП-33 купівлі-продажу природнього газу від 31 січня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог позивач також посилається на положення ст. ст. 526, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 22, 193, 231 Господарського кодексу.

Представник позивача в ході судового засідання підтримав вимоги, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в ході судового розгляду справи, відповідно до відзиву на позовну заяву, заперечував проти позовних вимог в частині стягнення 145028,40грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції у зв'язку з безпідставним нарахуванням, а також просив зменшити розмір пені на 50%.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 21.01.16 до 09.02.16 та з 09.02.16 до 16.02.16.

У судовому засіданні 16.02.16 оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в :

31 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі за текстом рішення - Позивач, Продавець) та Публічним акціонерним товариством «Херсонська теплоелектроцентраль» (надалі за текстом рішення - Відповідач, Покупець) укладений договір № 2707/14-КП-ЗЗ купівлі-продажу природнього газу, з додатковими угодами (надалі за текстом рішення - Договір).

Відповідно до умов розділу 1 Договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2014 році природний газ, виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ), а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах цього Договору.

Пунктом 2.1. Договору узгоджено, що Продавець передає Покупцю в період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ в обсязі до 2,400 тис. куб.м.

На виконання п. 2.1. Договору Позивач поставив протягом січня - грудня 2014 р., а Відповідач прийняв природний газ на загальну суму 8 325 579,66 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу від 31.01.14, від 28.02.14, від 31.03.14, від 30.11.14 та від 31.12.14 б/н на загальну суму 8 325 579,66 грн.

Пунктом 6.1. Договору узгоджено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Відповідачем станом на 17.09.15 частково сплачено кошти за поставлений природний газ на загальну суму 6 245 210,33 грн., сума основного боргу ПАТ «Херсонська ТЕЦ» складає 2 080 369,33 грн., що визнано відповідачем у судовому засіданні.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він у безпосередньому порядку повинен сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 9.3 Договору узгоджено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України (435-4) "неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання".

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено, що вразі, "якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства".

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" (№ 543/96-ВР від 22.11.1996 р.) "платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений статтями 1 та 2 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу, та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня" (Стаття 3 Закону, із змінами, внесеними згідно із Законом N 2921-III (2921-14) від 10.01.2002 ).

Статтею 232 (ч. 6) Господарського кодексу України (436-4) встановлено, що "нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано".

За поданим позивачем розрахунком та згідно вимог зазначеного законодавства, розмір пені становить 769044,59грн.

Відповідно до вимог частини 2 статті 625 ЦК України (435-4) "боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом".

За розрахунком позивача, розмір сум з урахуванням встановленого індексу інфляції і 3 % річних становить 1278194,30грн. та 55881,37грн., відповідно.

Разом з тим, у позивача не виникло підстав для нарахування інфляційних втрат за зобов'язаннями січня 2014 року, крім того, позивачем безпідставно збільшено період нарахування інфляційних втрат за листопад та грудень 2014 року, тому не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині, щодо стягнення 145028,40грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції, у зв'язку з безпідставним нарахуванням, а заперечення відповідача проти вказаної частини позовних вимог приймаються судом до уваги.

Відповідно до положень ст. 526 Цивільного кодексу України (435-4) "зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться".

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до правової позиції, викладеної у абз. 1 п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

ПАТ «Херсонська ТЕЦ» - акціонерне товариство, 99% акцій якого належить державі. Товариство здійснює виробництво електричної та теплової енергії. Природній газ використовується підприємством для виробництва теплової енергії, якою опалюється більша частина міста Херсона. Споживачами послуг з теплопостачання, що надає ПАТ «Херсонська ТЕЦ», є населення, медичні та освітні заклади, бюджетні установи, інші. Через низьку платіжну дисципліну споживачів, ПАТ «Херсонська ТЕЦ» має значну дебіторську заборгованість. Фінансовим результатом господарської діяльності ПАТ «Херсонська ТЕЦ» за 2015 рік є збиток.

Станом на 01.11.2015 дебіторська заборгованість за спожиту теплову енергію становила 36,8 млн. грн., в тому числі населення - 31,4 млн. грн., бюджетних організацій та установ - 0,467 млн. грн., інших споживачів - 4,97 млн. грн.

Специфіка виробничої діяльності ПАТ «Херсонська ТЕЦ» полягає у неможливості застосувати до боржників такий засіб впливу, як припинення постачання послуг. Крім того, негативним чинником, що впливає на фінансовий стан товариства є сезонність розрахунків за спожиті послуг з теплопостачання. Застосування до ПАТ «Херсонська ТЕЦ» значних фінансових санкцій може утруднити або, навіть, зробити неможливим надання відповідачем послуг з теплопостачання на передодні опалювального сезону.

Наведене свідчить про те, що неналежне виконання ПАТ «Херсонська ТЕЦ» грошового зобов'язання за договором спричинене не його зловживанням своїми правами, а об'єктивними обставинами, що унеможливили вчасну оплату відповідної заборгованості. При цьому, товариство вживає залежних від нього заходів для належного і як найшвидшого виконання зобов'язання за договором купівлі-продажу щодо оплати вартості отриманого газу.

Таким чином, встановивши причини невиконання відповідачем грошового зобов'язання, а саме надавши оцінку тій обставині, що споживачами теплової енергії, яку виробляє відповідач, є переважно населення, а також збитковість господарської діяльності відповідача у зв'язку з наявністю значної заборгованості споживачів за поставлену енергію, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення відповідного клопотання відповідача та зменшення розміру пені на підставі статті 233 Господарського кодексу України та пункту три статті 83 Господарського процесуального кодексу України на 50%.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині, щодо стягнення 2080369грн.33коп. основного боргу, 1133165грн.90коп. з урахуванням встановленого індексу інфляції, 55881грн.37коп. з урахуванням 3% річних, 384522грн.30коп. пені.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача та позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (182700,00:4183489,59х4038461,19=176366,37).

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" (ідентифікаційний код - 00131771, адреса - 73036, м. Херсон, Бериславське шосе, 1) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (ідентифікаційний код 20077720, адреса 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6) 2080369грн.33коп. основного боргу, 1133165грн.90коп. з урахуванням встановленого індексу інфляції, 55881грн.37коп. з урахуванням 3% річних, 384522грн.30коп. пені, 176700грн.00коп. витрат по сплаті судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

(Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом).

Повне рішення складено 22 лютого 2016 р.

Суддя Ю.В. Гридасов