РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2016Справа №910/31783/15
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича фірма "Альфард ЛТД"

про стягнення 67 094,28 грн.

Представники:

від позивача: Ягодка О.О. - представник за довіреністю № 627/15 від 06.11.2015 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича фірма "Альфард ЛТД" про стягнення 67 094,28 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 липня 2013 року між публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича фірма "Альфард ЛТД" укладено кредитний договір № 010/Р101-09-1-0/12/35, відповідно до якого кредитор зобов'язується надати позичальнику кредит в формі не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 196 119,04 грн, а позичальник зобов'язується отримати кредит, використовувати його зо цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором.

Факт отримання позичальником кредитних коштів підтверджується випискою з особового рахунку № 6.

Оскільки, відповідачі належним чином не виконали взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, банк звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 30 168,12 грн., заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 10 198,39 грн., пені з несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 18 772,28 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 3 052,49 грн. та штрафу в розмірі 4 903,00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.12.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 25.01.2016 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 25.01.2016 року розгляд справи відкладено на 09.02.2016 року, у зв'язку із неявкою представника відповідача.

09.02.2016 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі, на виконання вимог ухвали суду від 18.12.2016 року.

В судове засідання 09.02.2016 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 18.12.2016 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 584.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

13 липня 2013 року між публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича фірма "Альфард ЛТД" укладено кредитний договір № 010/Р101-09-1-0/12/35.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч.2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п.п. 1.1. кредитного договору, кредитор зобов'язується надати позичальнику кредит в формі не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 196 119,04 грн, а позичальник зобов'язується отримати кредит, використовувати його зо цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором.

Згідно з п. 1.2. договору, кінцевий термін погашення кредиту позичальником - 01 серпня 2015 року (останній день строку коригування кредитом).

Відповідно до п. 1.3 договору, кредит надається позичальнику для: на погашення боргових зобов'язань, які виникли згідно умов договору про надання овердрафту № 015/28025/99627 від 26.10.2012 року в.ч., а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 196 119,04 грн.

Відповідно до 1.4. договору, грошові зобов'язання позичальника за цим договором є безумовними та безвідкличними, їх виконання має пріоритет над будь-якими поточними та майбутніми грошовими зобов'язаннями позичальника, якщо інше не встановлено чинним законодавством України.

Факт отримання позичальником кредитних коштів підтверджується випискою з особового рахунку № 6.

Згідно з п. 2.1. договору, плата за користування кредитом розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 24% річних.

Пунктом 3 кредитного договору встановлено, що процентна ставка за користування кредитом, зазначена в 2.1. цього договору є фіксованою.

Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути зміненою кредитором в односторонньому порядку.

Відповідно до п. 2.2. договору, протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати кредитору проценти, розмір яких розрахуовується на основі процентної ставки в розмірі, визначеному п. 2.1. договору. Проценти за користування кредитом позичальник сплачує на рахунок нарахованих доходів кредитора № 6 в КРД АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 322904.

Згідно з п. 2.4. договору, періодичність нарахування процентів за кредитом визначається на підставі внутрішніх положень кредитора. Нарахування процентів за кредитом здійснюється не рідше одного разу на місяць, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році. Проценти нараховуються на залишок основної заборгованості позичальника за кредитом протягом всього строку користування кредитом. При розрахунку процентів враховується день видачі кредиту, останній день строку користування кредитом не враховується.

Відповідно до п. 7.1 договору, позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання за цим договором (в т.ч. здійснити погашення кредиту, сплатити проценти, пеню, штрафи та інші платежі) в порядку, визначеному цим договором, не пізніше кінцевого терміну погашення кредиту.

Згідно з п. 7.2. договору, позичальник здійснює нарахованих процентів та частини кредиту щомісячними ануїтетнтними (однаковими) платежами, розміри та строки сплати яких визначаються графіком (додаток 1 до цього договору) починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено видачу кредитних коштів.

Ануїтентний платіж включає в себе погашення частин основної суми кредиту та процентів за його користування.

Пунктом 7.9. договору передбачено, що вимоги кредитора щодо погашення заборгованості позичальника за цим договором підлягають задоволенню у такій черговості: сплата прострочених процентів; погашення простроченої суми кредиту; сплата процентів; повернення заборгованості за кредитом; сплата пені та штрафів за незалежне виконання зобов'язань за цим договором. Цим договором позичальник надає кредитору право самостійно приймати рішення щодо зміни черговості погашення заборгованості (кредиту, процентів, за користування кредитом, штрафів та пені) за цим договором.

У відповідності до положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору 010/Р1-01-09-1-/12/35 від 31.07.2013, позичальник не виконав взяті на себе зобов'язання, тому станом на 03.12.2015 року виникла заборгованість за кредитом розмірі 12 968,12 грн., заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 10 943,70 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Банк 21.10.2014 року направив відповідачеві вимогу (претензію) про усунення порушення зобов'язань за кредитним договором № 010/Р1-01-09-1-/12/35 від 31.07.2013 року вих. № 140-0-0-0-00/8/3531 від 21.10.2015 року.

Вимога відповідачем не виконана.

Враховуючи вищезазначене та факт наявності у товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича фірма "Альфард ЛТД" заборгованості за кредитним договором № 010/Р1-01-09-1-/12/35 від 31.07.2013 року 12 968,12 грн., заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 10 943,70 грн., позичальника перед банком належним чином доведений, документально підтверджений та позичальником не спростовано.

У зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань за договором позивач нарахував пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 19 920,70 грн. та пеню за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 3 651,59 грн. та штраф за неподання кредитору інформацію про рух коштів по всіх поточних рахунках за 3 квартал 2014 року, 1, 2, 3 квартали 2015 року та не надано фінансову звітність за другий квартал 2015 року в розмірі 4 903,00 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 17.1. договору, у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань, встановлених цим договором, сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та положень цього договору.

Згідно з п. 17.3. договору, за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу. Розрахунок пені здійснюється починаючи з наступного календарного дні після дати, коли відповідне грошову зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання позичальником простроченого зобов'язання включно.

Відповідно до п. 17.5 договору, за прострочення виконання будь-яких зобов'язань, передбачених у статті 8, 9, 10 цього договору позичальнику встановлюється штрафна санкція (неустойка) на рівні 0,5% (але не менше 500 гривень) від суми кредиту за весь період виконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань. Нарахування штрафних санкцій здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне зобов'язання мало б бути виконаним по день виконання позичальником простроченого зобов'язання включно. Сплата штрафних санкцій не звільняє позичальника від виконання простроченого зобов'язання.

Пунктом 8.11 договору, позичальник зобов'язаний самостійно надавати кредитору щоквартально, не пізніше 30-го числа місяця після закінчення відповідного звітного кварталу, а за звітний фінансовий рік - не пізніше двох місяців після закінчення відповідного календарного року - свій бухгалтерський баланс та звіт про фінансові результати, звіт суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку або декларацію про одержані доходи для фізичної особи-підприємця, інформацію про рух коштів по всіх поточних рахунках у формі довідки або виписки по рахунках, копії експертних контактів (за наявності), інформацію про заборгованість по кредитах, отримані гарантії, відкриті акредитиви, авальовані векселя та укладені договори факторингу в інших банках.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами Цивільного кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

З огляду на вищенаведене, суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 19 920,42 грн. та пені за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 3 651,59 грн., а також вимогу позивача щодо стягнення штрафу за неподання кредитору інформацію про рух коштів по всіх поточних рахунках за 3 квартал 2014 року, 1, 2, 3 квартали 2015 року та не надано фінансову звітність за другий квартал 2015 року в розмірі 4 903,00 грн.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, ч. 5 ст. 49, 75, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича фірма "Альфард ЛТД " (01101, м. Київ, вул.. Софіївська, 10, приміщення 4, ) на користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лескова, 9, ідентифікаційний код 14305909) заборгованість за кредитом в розмірі 12 968 (дванадцять тисяч дев'ятсот шістдесят вісім) грн. 12 коп., заборгованість по відсотках в розмірі 10 943 (десять тисяч дев'ятсот сорок три) грн. 70 коп., пеню за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 19 920 (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот двадцять) грн. 42 коп., пеню за несвоєчасну погашення процентів в розмірі 3 651 (три тисячі шістсот п'ятдесят одну) грн. 59 грн. штраф в розмірі 4 903 (чотири тисячі дев'ятсот три) грн. 00 коп., а також судовий збір в розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 17.02.2016 року.

Суддя С.М.Мудрий