УХВАЛА

17.02.2016Справа № 37/37

За заявою Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про визнання наказу господарського суду міста Києва № 37/37 від 08.04.11 таким, що не підлягає виконанню

у справі за позовомДочірнього підприємства "Дитячий та підлітковий санаторій "Таврида" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"
доДочірньої компанії "Газ України"Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
простягнення 34 180,43 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача не з'явились
від відповідача (заявника) від ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Тютюнник С.В. - представник за довіреністю № 45/16 від 09.06.15 не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Дочірнього підприємства "Дитячий та підлітковий санаторій "Таврида"Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" до Дочірнього підприємства "Нафтогазмережі" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення 34 180, 43 грн. грошових коштів, сплачених позивачем на виконання умов договору поставки природного газу № 10/01/349 від 10.02.2010 р., у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за даним договором.

Рішенням Господарського суду м. Києва № 37/37 від 28.03.11 позовні вимоги задоволено повністю, вирішено стягнути з Дочірньої компанії "Газ України"Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на користь Дочірнього підприємства "Дитячий та підлітковий санаторій "Таврида" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" 34 180 грн. 43 коп. грошових коштів, 341 грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 236 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення Господарського суду м. Києва № 37/37 від 28.03.11 р. було видано наказ № 37/37 від 08.04.2011.

09.02.2016 боржник звернувся до господарського суду із заявою про визнання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 37/37 від 08.04.2011 таким, що не підлягає виконанню.

За розпорядженням керівника апарату суду від 09.02.2016 було проведено повторний автоматичний розподіл справи, відповідно до вимог ст. 2-1 ГПК України матеріали справи № 37/37 передано судді Пукшин Л.Г. для подальшого розгляду заяви про визнання наказу господарського суду міста Києва № 37/37 від 08.04.2011 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.02.2016 суд прийняв заяву Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до свого провадження та призначив до розгляду у судовому засіданні 17.02.2016.

У судове засідання, призначене на 17.02.2016, з'явився представник відповідача (заявник), який підтримав заяву про визнання наказу Господарського суду міста Києва № 37/37 від 08.04.2011 таким, що не підлягає виконанню та надав пояснення по суті заяви. Зокрема, відповідач зазначив, що обов'язок Дочірньої компанії "Газ України" щодо виконання рішення Господарського суду м. Києва від 28.03.2011 у справі № 37/37 повністю відсутній у зв'язку його припиненням в добровільному порядку.

Представник стягувача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових пояснень по суті заяви не надав.

Оскільки з 27.03.2014 поштові відправлення, які направленні Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку, Укрпоштою призупинено приймання поштових відправлень в напрямку півострова Крим.

Враховуючи ситуацію, що склалась, про дату, час та місце проведення судового засідання Дочірнє підприємство "Дитячий та підлітковий санаторій "Таврида" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" повідомлялось шляхом розміщення інформації на сторінці Господарського суду міста Києва на офіційному веб-порталі «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет в розділі «Новини та події» - « 12» лютого 2016 року.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що у відповідності до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Статтею 3 вказаного нормативно-правового акту передбачено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - це автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

У статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" передбачено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже, з огляду на наведене вище, суд зазначає, що стягувач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.02.2016 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Представники Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання також не з'явились, хоча про розгляд заяви були повідомлені належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення №883, вручене 15.02.2016.

З огляду на неявку стягувача та державного виконавця господарський суд зазначає, що відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Разом з цим, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

До того ж, відповідно до ч.3 ст.117 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача і боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Розглянувши подану заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для їх розгляду, Господарський суд міста Києва вважає, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Підставами для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню ст. 117 ГПК України визначає:

- якщо його було видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою;

- з інших підстав.

Відповідно до п. 3.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" ст. 117 ГПК України містить перелік підстав визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, зокрема, якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

У якості підстави для визнання наказу такими, що не підлягає виконанню, заявник посилається на те, що відповідно до платіжних доручень № 4559 від 08.12.2015 та № 4580 від 09.12.2015 Дочірнє підприємство "Газ України" добровільно виконало наказ Господарського суду м. Києва № 37/37 від 08.04.2011, а саме сплатило кошти у розмірі 34 757,43 грн.

На підставі викладеного, боржник стверджує, що наказ Господарського суду м. Києва № 37/37 від 08.04.2011 відповідно до ст. 117 ГПК України вважається таким, що не підлягає виконанню.

Згідно із ч. 4 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст.1 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Як свідчать матеріали справи, платіжними дорученнями № 4559 від 08.12.2015 та № 4580 від 09.12.2015 Дочірнє підприємство "Газ України" здійснило повернення авансового платежу за договором № 10/01/349 від 01.02.2010 у розмірі 34180,43 грн. та сплатило судові витрати у розмірі 577,00 грн. за наказом Господарського суду м. Києва № 37/37 від 08.04.2011 на рахунок Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві.

В той же час, суд звертає увагу заявника, що з урахуванням норм ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" боржник зобов'язаний повідомляти державного виконавця про самостійне виконання рішення. У разі повного погашення заборгованості виконавче провадження підлягає завершенню на підставі п. 8 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи викладене, суд не встановив підстав, передбачених ст. 117 ГПК України, для визнання наказу господарського суду міста Києва від 08.04.2011 року у справі № 37/37 таким, що не підлягає виконанню, а отже, відмовляє в задоволенні заяви.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про визнання наказу від 08.04.2011 у справі № 37/37 таким, що не підлягає виконанню.

Суддя Пукшин Л.Г.