ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Справа № 914/730/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,
Самусенко С.С. - доповідача,
Татькова В.І.,

розглянувши касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Автонавантажувач"
на рішення та постановугосподарського суду Львівської області від 08 червня 2015 року Львівського апеляційного господарського суду від 03 серпня 2015 року
у справі№ 914/730/15
господарського судуЛьвівської області
за позовомПриватного акціонерного товариства "Оргхім"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фармекс"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача 1. Закритого акціонерного товариства "Автонавантажувач", 2. Приватного акціонерного товариства "Виробничо- наукова компанія "Розточчя СТ"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватного нотаріуса Дудко Олени Олександрівни
прозвернення стягнення на предмет іпотеки
за зустрічним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Фармекс"
доПриватного акціонерного товариства "Оргхім"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1. Закритого акціонерного товариства "Автонавантажувач", 2. Приватного акціонерного товариства "Виробничо- наукова компанія "Розточчя СТ", 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія Львівський автонавантажувач"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватного нотаріуса Дудко Олени Олександрівни
провизнання припиненими зобов'язань іпотеки, зняття заборони відчуження
за участю представників:
від відповідача: Притула О.Г., від третьої особи-1 на стороні позивача: Ганущин М.В.

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ "Оргхім" звернулося до господарського суду із позовом до ТОВ "Фармекс" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

ТОВ "Фармекс" звернулося до господарського суду із зустрічною позовною заявою до ПрАТ "Оргхім" про визнання припиненими зобов`язання іпотеки, зняття заборони відчуження, виключення внесених до Єдиного державного реєстру заборон відчужень об`єктів нерухомого майна та до Державного реєстру іпотек записів та внесення до них змін.

Рішенням господарського суду Львівської області від 08.06.2015 (суддя Матвіїв Р.І.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.08.2015 (судді: Мирутенко О.Л. - головуючий, Марко Р.І., Костів Т.С.), у задоволенні первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із судовими рішеннями в частині задоволення зустрічного позову ЗАТ "Автонавантажувач" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати в частині задоволення зустрічного позову, прийняти в цій частині нове рішення, яким у позові відмовити, в решті рішення та постанову залишити без змін.

У касаційній скарзі зазначається, зокрема, про порушення судами положень Закону України "Про іпотеку" та стверджується про відсутність підстав для припинення іпотеки.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 29.01.2016 у справі №914/730/15 касаційну скаргу прийнято до провадження.

ТОВ "Фармекс" звернулося до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю забезпечити явку представника.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 09.02.2016 розгляд касаційної скарги відкладено.

ТОВ "Фармекс" звернулося до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю забезпечити явку представника.

Колегія суддів касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення повторного клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Стаття 1117 ГПК України передбачає, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З дотриманням меж перегляду справи в касаційній інстанції, заслухавши суддю-доповідача, представників відповідача та третьої особи-1 на стороні позивача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права господарським судом апеляційної інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 19.08.2005 між ЗАТ комерційний банк "Приватбанк" та ЗАТ "Автонавантажувач" як позичальником укладено кредитний договір №1/157.

Відповідно до умов даного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 3000000 грн., у свою чергу позичальник зобов`язався, окрім іншого, погасити кредит у строк до 19.08.2008.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №1/157 від 19.08.2005 між ЗАТ КБ "Приватбанк" як іпотекодержателем та ЗАТ "Автонавантажувач" як іпотекодавцем було укладено договори іпотеки від 19.08.2005 (зареєстрований в реєстрі за номером 1731); від 19.08.2005 (зареєстрований в реєстрі за номером 1734), від 19.08.2005 (зареєстрований в реєстрі за номером 1725).

Також судами встановлено, що 19.08.2005 між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ВАТ НВК "Розточчя СТ", яке в подальшому перейменовано на ПрАТ НВК "Розточчя СТ", як позичальником укладено кредитний договір №1/158.

Відповідно до умов даного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 8000000 грн.; у свою чергу позичальник зобов`язався, окрім іншого, також погасити кредит у строк до 19.08.2007.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 1/158 від 19.08.2005 між ЗАТ КБ "Приватбанк" як іпотекодержателем та ЗАТ "Автонавантажувач" як іпотекодавцем укладено договори іпотеки від 19.08.2005 (зареєстрований в реєстрі за номером 1721); від 19.08.2005 (зареєстрований в реєстрі за номером 1723); від 19.08.2005 (зареєстрований в реєстрі за номером 1728).

ВАТ "Оргхім", яке в подальшому перейменовано на ПрАТ "Оргхім", набуло право вимоги до ЗАТ "Автонавантажувач" та до ВАТ НВК "Розточчя СТ" щодо сплати коштів за вказаними вище кредитними договорами на підставі договорів №1, №2 про відступлення права вимоги від 09.10.2007, укладених із ЗАТ КБ "Приватбанк".

12.10.2007 між ВАТ "Оргхім" та ЗАТ КБ "Приватбанк" укладено ряд договорів про відступлення прав іпотекодержателя за договорами іпотеки від 19.08.2005 №№1734, 1725, 1731, 1721, №1728, №1723.

Судами встановлено, що станом на день звернення позивача за первісним позовом до суду власником частини нерухомого майна, яке було предметом іпотеки за вказаними вище договорами іпотеки, є ТОВ "Фармекс" на підставі договорів купівлі-продажу від 30.01.2010.

Господарські суди попередніх інстанцій, встановивши факт невиконання боржниками основного зобов`язання, дійшли висновку про обгрунтованість первісного позову ПрАТ "Оргхім" до ТОВ "Фармекс" про звернення стягнення на предмет іпотеки, проте відмовили у його задоволенні на підставі ст.ст. 256, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України у зв`язку зі спливом строку позовної давності на дату звернення із позовом до суду, на 05.03.2015.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає такі висновки правильними з огляду на наведені судами норми права та встановлені судами обставини, які не оскаржуються в касаційній скарзі.

Предметом зустрічного позову є вимоги позивача за зустрічним позовом про визнання припиненими зобов`язань іпотеки, про зняття заборони відчуження, про виключення внесених до Єдиного державного реєстру заборон відчужень об`єктів нерухомого майна та до Державного реєстру іпотек записів та внесення до них змін.

Іпотека відповідно до ст.1 Закону України "Про іпотеку" - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст.23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

За ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові згідно ч.4 ст. 267 ЦК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.09.2011 у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії Європейський суд з прав людини зазначив, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення; боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов`язані з позовною давністю; будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду.

Пропуск ПрАТ "Оргхім" позовної давності для звернення з вимогами до ТОВ "Фармекс" за іпотечним договором, втрата у зв`язку з цим права задовольнити свої майнові вимоги за рахунок переданого у іпотеку майна має наслідком звільнення останнього від виконання обов`язків за договорами іпотеки та втрату ПрАТ "Оргхім" права і можливості здійснювати відносно вказаного майна свої права іпотекодержателя.

Тобто відповідне майно по суті втратило властивості майна, правовий режим якого регулюється спеціальними нормами законодавства про іпотеку, і не може розглядатися як таке, на яке розповсюджуються умови договорів іпотеки.

Враховуючи викладене вище, суди попередніх інстанцій прийшли до правомірного висновку, що зобов`язання іпотеки, встановлені договорами іпотеки від 19.08.2005, що посвідчені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О. за реєстровими номерами 1731, 1734, 1725, 1721, 1723, 1728, в частині майна, що станом на день звернення позивача за первісним позовом до суду належить на праві власності ТОВ "Фармекс", є припиненими.

Вказані вимоги по суті є вимогами про припинення господарських правовідносин, передбачені ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України.

Згідно ч. 3 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п.71 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 868 від 17.10.2013, чинного на момент прийняття рішення місцевого господарського суду, державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки.

Прийшовши до висновку про припинення зобов`язань за договорами іпотеки, у відповідності до наведених законодавчих норм та порядку припинення обтяження, суди правомірно задовольнили позовні вимоги щодо зняття заборон відчуження відповідного нерухомого майна, виключення внесених у зв`язку з реєстрацією іпотечних договорів записів до Єдиного державного реєстру заборон відчужень об`єктів нерухомого майна та до Державного реєстру іпотек записів і внесення до них змін.

Виходячи із встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, з урахуванням того, що господарські суди у порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України всебічно і повно дослідили подані сторонами докази, усім доводам надали обґрунтовану та належну правову оцінку, проаналізували відносини сторін та правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального і процесуального права, відсутні підстави для зміни або скасування рішень судів попередніх інстанцій.

Колегія суддів вважає помилковими висновки попередніх господарських судів з приводу того, що строком дії договорів іпотеки слід вважати строк погашення кредиту. Зобов`язання позичальників за кредитними договорами не виконано в передбачені в них дати, з яких і почався строк позовної давності, в т.ч. за договорами іпотеки. Проте вказане не вплинуло на правильність прийнятих судами рішень, оскільки строк позовної давності на дату звернення до суду, як встановлено судами, сплив.

Відповідно до ст.1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ЗАТ "Автонавантажувач" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.08.2015 у справі №914/730/15 залишити без змін.

Головуючий суддя І. Плюшко

Судді: С. Самусенко

В. Татьков