КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р. Справа№ 910/14737/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Гарник Л.Л.

Остапенка О.М.

за участі представників:

ліквідатора ТОВ "Офісний центр "Волоський" - Яцько Н.М., довір. №1-4 від

30.06.2015

розглянувши апеляційну скарг товариства з обмеженою відповідальністю

"Агрохолдинг "Радосвіт"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 01.12.2015

у справі №910/14737/15 (суддя Пасько М.В.)

про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Офісний

центр "Волоський"

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.12.2015 у справі №910/14737/15 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Офісний центр "Волоський" залишено без задоволення заяву ТОВ "Агрохолдинг "Радосвіт" про участь у справі в якості інвестора та заміну ліквідатора на арбітражного керуючого Агафонова О.Ю., залишено без задоволення заяву арбітражного керуючого Агафонова О. Ю. про участь у справі. Вирішено процесуальні питання, пов'язані з подальшим розглядом справи.

Не погодившись, ТОВ "Агрохолдинг "Радосвіт" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 01.12.2015 у справі №910/14737/15, здійснити заміну ліквідатора та призначити ліквідатором (керуючим санацією) арбітражного керуючого Агафонова О.Ю., прийняти процесуальне рішення про допущення ТОВ "Агрохолдинг "Радосвіт" до участі у справі у якості інвестора при відновленні платоспроможності ТОВ "Офісний центр "Волоський".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючого Верховця А.А., суддів: Остапенка О.М., Пантелієнка В.О.) від 21.01.2016 апеляційну скаргу було прийнято до провадження, призначено до розгляду на 02.02.2016. Ухвалою від 02.02.2016 розгляд скарги відкладено на 16.02.2016, продовжено строк розгляду спору на 15 днів. Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 15.02.2016 для розгляду скарги сформовано колегію з числа головуючого судді Верховця А.А., суддів Остапенка О.М., Гарник Л.Л.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскаржуваної ухвали, скаржником зазначено про порушення норм матеріального та процесуального права, що призвели до прийняття неправильного рішення, наведені доводи на користь того, що 17.02.2015 ТОВ "Офісний центр "Волоський" було відчужено нежитловий будинок офісного центру за заниженою вартістю (8448402,8 грн), що з урахуванням суми визнаної кредиторської заборгованості боржника (61218 грн) платоспроможність товариства може бути відновлена через процедуру санації, план якої пропонований скаржником, що і ліквідатором боржника подані суду неправдиві відомості, вчинені дії з ухилення від виконання зобов'язань зі сплати податків, наведені інші доводи і міркування в підтвердження викладених обставин.

Через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від ТОВ "Офісний центр "Волоський" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечена обґрунтованість апеляційної скарги, в засіданнях, які відбулись в суді апеляційної інстанції представником (ліквідатора) товариства підтримані доводи, наведені в поданому відзиві, наводились інші доводи і міркування в підтвердження викладених обставин, представник ТОВ "Агрохолдинг "Радосвіт" в засідання суду не з'являвся, товариство було повідомлено завчасно і належним чином про місце і час розгляду апеляційної скарги, з підстав відсутності представника скаржника в судовому засіданні 02.02.2016 розгляд скарги у т.ч. відкладався до 15.02.2016.

Досліджуючи матеріали справи, оцінюючи наявні докази, колегія суддів відзначає, згідно з ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у т.ч. іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 4, 4-1 ГПК України суд вирішує спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство). Частиною 1 ст. 2 Закону передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 1 ст. 91 ГПК України встановлено, що сторони у справі, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду у випадках, передбачених ст. 106 цього Кодексу. Пунктом 1 ч. 1 ст. 106 Кодексу встановлено, що окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду у справах про банкрутство у випадках, передбачених Законом про банкрутство.

Статтею 8 Закону про банкрутство (в редакції з 19.01.2013) встановлено, що ухвали господарського суду, винесені у справі про банкрутство за наслідками розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому ГПК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. В апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство, крім випадків, передбачених ГПК України та цим Законом.

Згідно з ст. 99 ч. 5-6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі про банкрутство. В апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів, провадження у справі №910/14737/15-г про банкрутство ТОВ "Офісний центр "Волоський" (далі - боржника або банкрут) порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2015 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 7, ст. 95 Закону про банкрутство. Постановою Господарського суду міста Києва від 30.06.2015 визнано ТОВ "Офісний центр "Волоський" банкрутом та призначено ліквідатором боржника Школового П.В. Ухвалою Господарського суду міста Києва 13.08.2015 кредитором банкрута визнано ТОВ "ЮРИДИЧНА ФІРМА"ФЕБА" з сумою грошових вимог в розмірі 61218 грн. Від ліквідатора боржника 14.09.2015 надійшов звіт та ліквідаційний баланс банкрута.

05.11.2015 від ТОВ "Агрохолдинг "Радосвіт" надійшла заява про участь у справі в якості інвестора та заміну ліквідатора - Школового П.В. на арбітражного керуючого Агафонова О.Ю., від арбітражного керуючого Агафонова О.Ю. надійшла заява про участь у справі №910/14737/15-г про банкрутство ТОВ "Офісний центр "Волоський" в якості ліквідатора боржника. Від ТОВ "ЮРИДИЧНА ФІРМА"ФЕБА" 25.11.2015 надійшло заперечення на заяву ТОВ "Агрохолдинг "Радосвіт" про участь у справі в якості інвестора та заміну ліквідатора на арбітражного керуючого Агафонова О.Ю., від ліквідатора боржника - пояснення на заяву ТОВ "Агрохолдинг "Радосвіт" про участь у справі в якості інвестора та заміну ліквідатора на арбітражного керуючого Агафонова О.Ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Закону про банкрутство, за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. Обов'язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого. Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону про банкрутство, залежно від категорії боржника, виду його діяльності та наявності у нього майна господарський суд застосовує загальний, спеціальний або спрощений порядок провадження у справі про банкрутство. Спрощений порядок застосовується під час ліквідації банкрута без застосування процедур розпорядження майном та санації.

Частиною 1 ст. 95 Закону про банкрутство в редакції закону з 19.01.2013 передбачено, що якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи. Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Як передумову звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство боржника, що ліквідується власником, визначено дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до цивільного та господарського законодавства. Порушення провадження у справі про банкрутство боржника, що ліквідується власником, здійснюються у підготовчому засіданні суду за результатами перевірки судом дотримання заявником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до цивільного та господарського законодавства та вимог ч. 4 ст. 11 Закону щодо наявності майна, достатнього для покриття судових витрат.

Вирішення питання щодо визнання банкрутом такого боржника та призначення ліквідатора здійснюється в судовому засіданні, що проводиться не пізніше чотирнадцяти днів після порушення провадження у справі, в якому судом перевіряється поданий ліквідаційний баланс боржника та з'ясовується факт недостатності вартості майна боржника для задоволення вимог кредиторів. Ліквідатором боржника, що ліквідується власником, може бути голова ліквідаційної комісії або арбітражний керуючий, який призначається в порядку, встановленому Законом для призначення розпорядника майна (п. 36.7 інформаційного листа від 28.03.2013 №01-06/606/2013)

Стаття 52 Закону про банкрутство в редакції закону до 19.01.2013, яка передбачала можливість переходу від спрощеної до загальних процедур банкрутства у разі виявлення ліквідатором майна відсутнього боржника, визнаного банкрутом, містила особливості. Відповідний порядок, на відміну від норм ст. 95 Закону про банкрутство в редакції закону з 19.01.2013, передбачав банкрутство боржника, який відсутній за своїм місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника.

Постановою Верховного Суду України від 07.10.2014 у справі №5004/1534/12 про банкрутство наголошено, що відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону №4212-VI (в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин) за клопотанням ліквідатора у разі виявлення ним майна відсутнього боржника, визнаного банкрутом, господарський суд може винести ухвалу про припинення процедури ліквідації, передбаченої цією статтею, і переходу до загальних судових процедур у справі про банкрутство, передбачених цим Законом. Однак, здійснення судом переходу до загальної процедури банкрутства у разі виявлення майна боржника можливе лише на підставі поданого ліквідатором до суду клопотання.

Частиною 10 ст. 23, абз. 4 ч. 1 ст. 29, ч. 2 ст. 37 Закону про банкрутство в редакції закону з 19.01.2013 передбачено, що фізичні особи та/або юридичні особи, які бажають взяти участь у санації боржника (далі - інвестори), можуть подати заяву про участь у санації боржника та свої пропозиції щодо санації (план санації тощо). Інвестор - особа, яка приймає рішення щодо внесення власних, позичених та залучених майнових і інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування та несе відповідальність за невиконання своїх зобов'язань. За клопотанням комітету кредиторів або інвесторів, або власника майна (органу, уповноваженого управляти майном) банкрута чи з власної ініціативи господарський суд може прийняти рішення про введення процедури санації й після визнання боржника банкрутом у разі наявності плану санації та до початку продажу майна банкрута.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги ТОВ "Агрохолдинг "Радосвіт" щодо необґрунтованого відхилення судом першої інстанції пропозиції щодо санації боржника та переходу до загальних процедур банкрутства у справі, порушеної в порядку ст. 95 Закону про банкрутства, колегія суддів відзначає, що як і вказано в змісті поданої апеляційної скарги, план санації ТОВ "Офісний центр "Волоський", пропонований ТОВ "Агрохолдинг "Радосвіт", передбачає вступ "інвестора" до складу учасників товариства (боржника) шляхом збільшення статутного капіталу до 800000 грн та подальше погашення кредиторської заборгованості.

Зазначаючи про погашення кредиторської заборгованості, скаржником не вказано, що таке має здійснюватись виключно за рахунок власних, запозичених та залучених майнових і інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування, відповідальність за невиконання таких зобов'язань, крім статутного капіталу, не зазначено іншого об'єкта інвестування. При цьому згідно з відомостями єдиного державного реєстру юридичних осіб, розмір статутного капіталу боржника складає (-в) 100000 грн, єдиним учасником товариства (100%) є фізична особа - наслідком вступу до складу учасників ТОВ "Офісний центр "Волоський" і відповідно збільшення статутного капіталу до 800000 грн є перерозподіл часток учасників (12,5% / 87,5%).

При цьому згідно з ч. 2 ст. 87 ГК України товариство має право змінювати розмір статутного капіталу в порядку, встановленому цим Кодексом та законом, прийнятим відповідно до нього. Відповідно до ч. 6 ст. 144 ЦК порядок внесення додаткових вкладів (збільшення статутного капіталу) встановлюється законом і статутом товариства. За змістом абз. 1 ч. 1 ст. 59, п. "б" ч. 5 ст. 41 Закону України "Про господарські товариства" прийняття рішення про зміну розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, встановлення розміру, форми і порядку внесення учасниками додаткових вкладів належить до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства. Згідно з ч. 2 ст. 59 цього ж Закону з питань зміни розміру статутного капіталу рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, загальними зборами учасників ТОВ "Офісний центр "Волоський" рішення про вступ до товариства ТОВ "Агрохолдинг "Радосвіт", як і рішення про збільшення розміру статутного капіталу, не приймалось. При цьому з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута (ч. 2 ст. 38 Закону про банкрутство), з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута (ч. 3 ст. 41 Закону про банкрутство). Зазначене вище рішення не приймалось і ліквідатором банкрута (а.с. 18-20 т. 1).

Згідно з ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатором боржника було надано суду обґрунтовані пояснення по суті поданої заяви, звіт за наслідками проведеної ліквідаційної процедури, що свідчить про виконання ним покладених на нього обов'язків. В спростування наведених вище обставин, доводів щодо неналежного виконання ліквідатором боржника своїх обов'язків скаржником не надано належних і допустимих доказів. Ліквідатор банкрута продовжує виконувати свої обов'язки і за таких обставин заява арбітражного керуючого Агафонова О. Ю. про участь у справі в якості ліквідатора обґрунтовано залишена судом першої інстанції без задоволення.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги ТОВ "Агрохолдинг "Радосвіт" щодо необґрунтованого відхилення судом першої інстанції пропозиції щодо санації боржника та переходу до загальних процедур банкрутства у справі, порушеної в порядку ст. 95 Закону про банкрутства, слід наголосити, що перехід до загальних процедур банкрутства і санації боржника є неможливим в силу Закону.

Банкрутство боржника, відповідно до ст. 95 Закону про банкрутство в редакції закону з 19.01.2013, є тією процедурою, яка розпочинається відразу з ліквідаційних заходів, вона починається тоді, коли юридична особа - боржник, що здійснює свою ліквідацію у загальному порядку, відповідно до норм Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», виявляє недостатність вартості свого майна для задоволення вимог кредиторів.

У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи, в цій ситуації перехід до санації не є можливим, адже ст. 95 Закону про банкрутство містить мету виключної ліквідації банкрута без будь-яких альтернатив, тож і переходу до будь-яких інших процедур банкрутства не може бути (і санації в тому числі).

Вищим господарським судом України в інформаційному листі від 28.03.2013 №01-06/606/2013 були надані роз'яснення з приводу однакового застосування норм Закону про банкрутство (в редакції закону з 19.01.2013), п. 28 листа, зокрема, наголошено: "Визнання боржника банкрутом та відкриття щодо нього ліквідаційної процедури не перешкоджає застосуванню до боржника в подальшому процедур санації та мирової угоди, за винятком спрощеної процедури банкрутства, передбаченої ст. 95 Закону, оскільки метою введення останньої є припинення (ліквідація) господарюючого суб'єкта".

З підстав викладених вище, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неможливості переходу до загальних процедур банкрутства, задоволення заяви ТОВ "Агрохолдинг "Радосвіт" про участь у справі в якості інвестора, розгляду та задоволення поданої товариством заяви про заміну ліквідатора - Школового П.В. на арбітражного керуючого Агафонова О.Ю. Розглянувши в процесі всі обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, за наслідками розгляду апеляційної скарги, перевірки законності та обґрунтованості рішення у повному обсязі, повторно розглянувши справу, вбачає доводи апеляційної скарги такими, що не знайшли своє підтвердження під час розгляду (перегляду) справи, оскаржене рішення такими, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості у зв'язку з чим підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг "Радосвіт" залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 01.12.2015 у справі №910/14737/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили

Повний текст постанови складено 18.02.2016

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді Л.Л. Гарник

О.М. Остапенко