ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" лютого 2016 р. Справа № 918/90/16

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об'єднання ЖБК"

про стягнення в сумі 166 640,69 грн.

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, дов. від 04.01.2016 року

від відповідача: ОСОБА_3, дов. від 22.02.2016 року

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до ст. 811 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об'єднання ЖБК" (позивач) про стягнення в сумі 166 640,69 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

11.11.2009 року між позивачем (підприємство) та відповідачем (споживач) укладено договір № 483 на постачання теплової енергії (договір), відповідно до якого підприємство зобовязалося надавати споживачеві теплову енергію, а споживач, у свою чергу, зобовязався прийняти та оплатити теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором.

Між позивачем та відповідачем укладено додаткові угоди до договору № 483 на постачання теплової енергії, а саме: № 483/1 від 01.10.2012 року, № 483/2 від 22.08.2013 року, № 483/3 від 01.10.2013 року, № 483/4 від 01.12.2013 року, № 483/5 від 01.02.2014 року, № 483/6 від 01.03.2014 року, № 483/7 від 01.05.2014 року, в яких додатки №№2,3 до договору викладалися в нових редакціях. Крім того, цими угодами змінено об'єкти споживача.

Договірні зобовязання відповідач не виконує належним чином, отримані послуги не оплачує в повному обсязі, внаслідок чого станом на 08.02.2016 року за ним обліковується заборгованість в розмірі 98 444,18 грн.

За несвоєчасне виконання грошових зобовязань позивачем нараховано 6 384,71 грн. 3% річних та 61 811,80 грн. інфляційних.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 11-16, 525, 526 ЦК України, ст. ст. 175, 193, 216 - 217 ГК України.

Ухвалою суду від 12.02.2016 року порушено провадження, справу призначено до судового розгляду на 22.02.2016 року.

22.02.2016 року через службу діловодства господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній визнає суму основного боргу, а в задоволенні вимог про стягнення інфляційних та 3% річних просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши копії документів на їх відповідність оригіналам, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.11.2009 року між позивачем (підприємство) та відповідачем (споживач) укладено договір № 483 на постачання теплової енергії (договір), відповідно до якого підприємство зобовязалося надавати споживачеві теплову енергію, а споживач, у свою чергу, зобовязався прийняти та оплатити теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором (п. 1.1. договору).

За п. 1.4. договору теплова енергія подається споживачу за адресою відповідно до загальних відомостей про об'єкти споживача, які викладені в додатках № 2 до договору.

Між позивачем та відповідачем укладено додаткові угоди до договору № 483 на постачання теплової енергії, а саме: № 483/1 від 01.10.2012 року, № 483/2 від 22.08.2013 року, № 483/3 від 01.10.2013 року, № 483/4 від 01.12.2013 року, № 483/5 від 01.02.2014 року, № 483/6 від 01.03.2014 року, № 483/7 від 01.05.2014 року, в яких додатки №№ 2,3 до договору викладалися в нових редакціях. Крім того, цими угодами змінено об'єкти споживача.

Згідно з п. 4.2. договору облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку: по опаленню та вентиляції згідно з навантаженням, зазначеним в договорі; по гарячому водопостачанню - пропускній здатності вузла вводу при швидкості 2 м/с.

Споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає підприємству звіт про фактичне споживання теплової енергії до 25 числа поточного місяця. У разі неподання звіту в обумовлений термін, нарахування проводиться розрахунковим методом - по опаленню та вентиляції - згідно з навантаженням, зазначеним в договорі, по гарячому водопостачанню - по пропускній здатності вузла вводу при швидкості 2 м/с (п. 4.4. договору).

Пунктом 4.5. договору передбачено, що межа балансової та експлуатаційної відповідальності сторін, вказана в додатку № 1 до договору, не може бути змінена в односторонньому порядку.

Відповідно до п. 5.1. договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, № 379 від 31.12.2013 року з 01.01.2014 року встановлено тариф для інших споживачів з розрахунку за 1 Гкал - 796,22 грн., а з 01.04.2014 року внесено зміни до вказаної постанови: за 1 Гкал - 853,98 грн.; Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, № 540 від 16.05.2014 року з 01.06.2014 року встановлено тариф для інших споживачів з розрахунку за 1 Гкал - 1053,46 грн.; Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, № 675 від 13.06.2014 року з 01.07.2014 року встановлено тариф для інших споживачів з розрахунку за 1 Гкал - 1093,01 грн., Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, № 527 від 28.11.2014 року з 01.12.2014 року встановлено тариф для інших споживачів з розрахунку за 1 Гкал - 1305,92 грн.

За п. 5.3. договору споживач проводить оплату за отриману теплову енергію шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підприємства або в будь - якій іншій формі, не забороненій чинним законодавством.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Термін внесення платежів не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Розрахунки споживача з підприємством за спожиту теплову енергію можуть здійснюватись в порядку планових платежів з обмеженням терміну до одного місяця (підп. 5.4.1. п. 5.4. договору).

Пунктом 5.7. договору передбачено, що у платіжних дорученнях споживач повинен обов'язково вказувати номер договору, дату його підписання, призначення платежу. При наявності боргу за спожиту теплову енергію кошти, що надходять, зараховуються в погашення боргу за теплову енергію, спожиту в минулі періоди, незалежно від вказаного в платіжному дорученні призначення платежу.

Згідно з п. 5.9. договору в інформативному порядку підприємством можуть направлятись рахунки споживачу. У рахунок включається оплата за теплову енергію, пеня, штраф та інші фінансові санкції за порушення умов цього договору.

За підп. 3.2.1. п. 3.2. договору споживач зобовязався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені цим договором.

Усупереч наведеному, відповідач свої договірні зобовязання не виконує належним чином, отримані послуги не оплачує в повному обсязі, внаслідок чого за ним обліковується заборгованість в розмірі 98 444,18 грн., що виникла з квітня по вересень 2014 року.

Судом встановлено, що за ініціативою мешканців проводити розрахунки за спожиту теплову енергію безпосередньо позивачу, останнім укладені договори про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання з кожним власником житлового приміщення. При цьому, несплачені борги в розмірі чітко визначеної суми боргу, за згодою власника, внесені в укладений договір. Відповідно, на погоджену суму зменшені нарахування відповідачу та проведені нарахування по особових рахункам власників житлових приміщень.

Так, 30.06.2014 року відповідачу нараховано плату в сумі 53 353,03 грн. та одночасно проведений перерахунок нарахованої плати на суму 111 700,00 грн. по житловому будинку на вул. Павлюченка,20, та на суму 70 200,00 грн. по житловому будинку на вул. Грушевського, 42 (53 353,03 грн. - 111 700,00 грн. - 70 200,00 грн. = - 128 546,97 грн.). Так само, 30.08.2014 року позивачем відповідачу нараховано плату у сумі 28 811,99 грн. та одночасно проведено перерахунок на суму 150 500,00 грн. по житловому будинку на вул. Чубишева,16 (28 811,99 грн. - 150 500,00 грн. = - 121 688,01 грн.).

Статтею 25 Закону України "Про теплопостачання" встановлено обов'язок теплопостачальної організацій забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У силу вимог ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За п. 23 постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198 "Про затвердження Правил користування тепловою енергією" розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Пунктом 40 постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198 "Про затвердження Правил користування тепловою енергією" споживач теплової енергії зобов'язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Згідно з п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Відповідно до п. 30 постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення в сумі 98 444,18 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, за несвоєчасне виконання відповідачем зобовязань щодо оплати спожитої теплової енергії позивачем нараховано та заявлено до стягнення 6 384,71 грн. 3% річних та 61 811,80 грн. інфляційних.

Підпунктом 6.3.3. п. 6.3. договору передбачено, що несе відповідальність за несвоєчасне проведення розрахунків за теплову енергію - пеня в подвійної облікової ставки НБ України, а також 3 % річних від простроченої суми та сплата основного боргу з урахуванням індексу інфляції.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, встановив, що розмір перших складає 6 147,62 грн. (при заявленому 6 384,71 грн.), других 69 392,01 грн. (при заявленому - 61 811,80 грн.), (розрахунок додається), отже 3% річних підлягають частковому задоволенню, а інфляційні - у заявленому розмірі.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що позивач довів наявність заборгованості з надання послуг по теплопостачанню, а відповідач вказаних обставин належними та достатніми доказами не спростував, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Житлово - експлуатаційне об'єднання ЖБК" (вул. Гур'єва, 2, м. Рівне, 33001, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (вул. Д. Галицького, 27, м. Рівне, 33027, ) 98 444,18 грн. основного боргу, 6 147,62 грн. 3% річних, 61 811,80 грн. інфляційних та 2 496,11 грн. судового збору.

3. У задоволенні позовних вимог про стягнення 237,09 грн. 3% річних відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 25.02.2016 року.

Суддя О. Андрійчук