РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016Справа №910/322/16

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Ексімтрейд"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Рудмаш-Сервіс"
простягнення 677 577 грн 36 коп.
Представники:
від позивача: Балям А.С. - представник за довіреністю
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.01.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексімтрейд" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рудмаш-Сервіс" про стягнення 677 577 грн 36 коп. заборгованості за договором № 2304 від 23.04.2012, в тому числі: 360 583 грн 22 коп. основного боргу, 32 108 грн 29 коп. 3 % річних та 284 885 грн 85 коп. інфляційних втрат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору № 2304 від 23.04.2012 належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість з оплати отриманого товару у розмірі 360 583 грн 22 коп., крім того у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором позивачем нараховано 32 108 грн 29 коп. 3 % річних та 284 885 грн 85 коп. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2016 порушено провадження у справі № 910/322/16, розгляд справи призначений на 01.02.2016.

01.02.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 розгляд справи відкладено на 22.02.2016, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання та неподанням сторонами витребуваних доказів

15.02.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Представник відповідача у судове засідання 22.02.2016 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою, зазначеною на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України за адресою https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch, що підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією з офіційного веб сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" http://ukrposhta.ua/ua/vidslidkuvati-forma-poshuku про відстеження рекомендованого поштового відправлення за № 749 та списком згрупованих поштових рекомендованих з повідомленням відправлень від 05.02.2016.

У судове засідання 22.02.2016 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 22.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

23.04.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ексімтрейд" (постачальник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рудмаш-Сервіс" (покупець за договором) укладено договір № 2304, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати в обумовлені цим договором терміни покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього погоджену суму.

Відповідно до пункту 9.2 договору даний договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2013, а в частині виконання зобов'язань - до повного і належного виконання цих зобов'язань.

Кількість, ціна і асортимент товару визначається специфікаціями, які є складовими і невід'ємними частинами цього договору (пункт 1.2. договору).

Згідно з пунктом 4.2. договору базові умови поставки погодженої партії товару приймаються сторонами відповідно до правил «ІНКОТЕРМС - 2000». Конкретні умови та терміни поставки по кожній партії товару сторони погоджують у відповідних специфікаціях до даного договору, що є невід'ємною його частиною.

У відповідності до пункту 4.4. договору датою поставки вважається дата календарного штемпеля станції відправлення, зазначена в залізничній накладної (квитанції), або дата іншого товаротранспортного документа, якщо інше не передбачено базовими умовами поставки.

Пунктом 5.1. договору визначено, що ціна товару за одиницю і по позиціях зазначена у відповідних специфікаціях до цього договору. Загальна сума цього договору визначається загальною сумою всіх специфікацій, які є складовими і невід'ємними частинами цього договору.

Відповідно до пункту 5.3 договору порядок оплати по кожній конкретній партії товару обмовляється з відповідною специфікації до цього договору.

23.04.2012 між сторонами підписана специфікація № 1 від 23.04.2012 до договору № 2304 від 23.04.2012 відповідно до умов якої сторони погодили кількість, ціну і асортимент товару, а також погодили умови оплати товару відповідно до яких покупець зобов'язаний на протязі 10 календарних днів від дати поставки, вказаної у видатковій накладній, оплатити отримай товар.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 4 статті 265 Господарського кодексу України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб'єктами господарювання товарів не господарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У відповідності до норм частини 1 та частини 2 статті 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Нормами частини 1 статті 694 Цивільного кодексу України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного договору № 2304 від 23.04.2012 позивач поставив, а відповідачем прийняв товар на загальну суму 373 125 грн 20 коп., що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною № РН-146 від 03.01.2013, Повноваження представника відповідача на отримання поставленого позивачем товару підтверджується належним чином оформленою довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей № 48 від 25.12.2012 (належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи).

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання з повної та своєчасної оплати, поставленого позивачем товару, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість перед постачальником за отриманий товар у розмірі 360 583 грн 22 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати отриманого товару на суму 360 583 грн 22 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати отриманого товару за договором постачання № 2304 від 23.04.2012 та факту наявності заборгованості у розмірі 360 583 грн 22 коп., вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у розмірі 360 583 грн 22 коп.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 32 108 грн 29 коп. 3 % річних та 284 885 грн 85 коп. інфляційних втрат, нарахованих за період прострочення з 15.01.2013 по 30.12.2015.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов'язання за договором № 2304 від 23.04.2012, вимоги позивача про стягнення з відповідача 32 108 грн 29 коп. 3 % річних та 284 885 грн 85 коп. інфляційних втрат, нарахованих за період прострочення з 15.01.2013 по 30.12.2015, підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рудмаш-Сервіс" (04075, м. Київ, вул. Гамарника, буд. 56, ідентифікаційний код 35847876) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексімтрейд" (50051, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, вул. Вітчизни, буд. 9, ідентифікаційний код 25004967) 360 583 (триста шістдесят тисяч п'ятсот вісімдесят три) грн 22 коп. заборгованості, 32 108 (тридцять дві тисячі сто вісім) грн 29 коп. 3 % річних, 284 885 (двісті вісімдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят п'ять) грн 85 коп. інфляційних страт та витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 163 (десять тисяч сто шістдесят три) грн 66 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 23.02.2016

Суддя Н.Б. Плотницька