ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 лютого 2016 року Справа № 923/330/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук Л.Й. (головуючого),
Коваленка В.М., Куровського С.В.
розглянувши касаційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний"
на постанову та ухвалуОдеського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 року Господарського суду Херсонської області від 20.11.2014 року
у справі Господарського суду № 923/330/13 Херсонської області
за заявою Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний"
до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний"
про визнання банкрутом
розпорядник майнаРатинська С.В.
ВСТАНОВИВ:

подана Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Ізумрудний" (далі - скаржником) касаційна скарга не може бути прийнята Вищим господарським судом України до розгляду, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з таких підстав.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 111 ГПК України, касаційна скарга подається у письмовій формі і повинна містити перелік доданих до скарги документів.

Відповідно до частин 3, 4 статті 111 ГПК України, якою встановлено форму та зміст касаційної скарги, касаційна скарга підписується особою, яка подала скаргу або її уповноваженим представником. До скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Згідно з пунктами 1, 3, 4 частини 1 статті 1113 ГПК України, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено; до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі та документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частин 1, 3 статті 28 ГПК України, справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Частиною 2 статті 36 ГПК України передбачено, що письмові докази подаються до господарського суду в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Пунктом 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 року роз'яснено про те, що копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об'єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, згідно з яким відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче підпису.

З 01.11.2011 року набрав чинності Закон України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року, яким встановлено ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення та ухвали господарського суду.

Підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції зі змінами, внесеними Законом України №484-VIII від 22.05.2015 року, який набрав чинності 01.09.2015 року, передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" №80-VIII від 28.12.2014 року, розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2015 року становив 1 218 грн.

Згідно з Листом Головного управління Державного казначейства України у місті Києві №06-08/512-1512 від 07.02.2012 року, судовий збір за подання до Вищого господарського суду України касаційних скарг повинен бути перерахований за такими реквізитами рахунка, відкритого з обліку надходжень до спеціального фонду державного бюджету судового збору за кодом класифікації доходів бюджету 22030004 "Судовий збір (Вищий господарський суд України, 070)", символом звітності 254: отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі міста Києва; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; рахунок отримувача - 0007; банк отримувача - ГУ ДКСУ у місті Києві; код банку отримувача - 820019.

Пунктами 2.20. - 2.22. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 року роз'яснено про те, що чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява (скарга) повертається господарським судом з підстав, передбачених ГПК України, зокрема, Вищим господарським судом України на підставі пункту 4 частини 1 статті 1113 ГПК України. За відсутності у відповідному платіжному документі належних платіжних реквізитів або неправильного їх зазначення заява (скарга) так само повертається господарським судом без розгляду.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги №201 від 29.12.2015 року, скаржником додано квитанцію №0.0.455071091.1 від 30.10.2015 року про сплату судового збору в розмірі 1 378 грн.

Зазначена сума судового збору була перерахована банком платника на рахунок отримувача - ГУДКСУ у м. Києві, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, рахунок отримувача - 3001, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві; МФО отримувача - 820019, що не відповідає реквізитам для сплати судового збору за подання касаційних скарг у справах, які розглядаються Вищим господарським судом України.

Також, в рядку "призначення платежу" квитанції №0.0.455071091.1 від 30.10.2015 року зазначено: "*;101;00233709; Судовий збір, за позовом СВК Ізумрудний, ОСОБА_6, Господарський суд м. Києва", що не узгоджується з вимогами щодо зазначення у платіжному документі в рядку "призначення платежу" відомостей про те, яка саме касаційна скарга оплачується судовим збором та у якій справі.

З огляду на таке, квитанція №0.0.455071091.1 від 30.10.2015 року не може вважатися належним доказом сплати скаржником судового збору за подання касаційної скарги на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 року та ухвалу Господарського суду Херсонської області від 20.11.2014 року у справі №923/330/13 у встановленому законом порядку і розмірі.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги №201 від 29.12.2015 року, скаржником додано оригінали фіскального чека №0920 від 29.12.2015 року та опису вкладення у цінний лист в підтвердження надіслання копії касаційної скарги кредитору боржника - ПАТ "Комерційний інвестиційний банк".

Разом з тим, до касаційної скарги на надано доказів надіслання її копії розпоряднику майна боржника Ратинській С.В. та ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", кредиторські вимоги якого були предметом розгляду в судах першої та апеляційної інстанцій, про що прийнято оскаржувані в касаційному порядку судові рішення (том 14, а.с. 52 - 54, том 16, а.с. 31 - 44).

Також, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що додана до касаційної скарги довіреність від 04.02.2013 року не може вважатися належним доказом уповноваження ОСОБА_6 на представництво інтересів Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний", що надає їй право, згідно з частиною 3 статті 28 ГПК України, вести справи підприємства-боржника як юридичної особи в господарських судах, зокрема, підписувати від його імені касаційні скарги, оскільки фотокопія зазначеної довіреності не відповідає вимогам щодо засвідчення копій документів, які видаються підприємствами усіх форм власності, відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55.

За таких обставин, касаційна скарга Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" №201 від 29.12.2015 року не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню на підставі пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 1113 ГПК України. При цьому, виходячи з положень частини 3 статті 1113 ГПК України, скаржник вправі повторно звернутися до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою після усунення обставин, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 86, 111, пунктами 1, 3, 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" №201 від 29.12.2015 року на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 року та ухвалу Господарського суду Херсонської області від 20.11.2014 року у справі №923/330/13 повернути скаржнику.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.М. Коваленко

С.В. Куровський