ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2016 р. Справа № 18/1247/12

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тарасова І. В., суддя Барбашова С.В., суддя Плахов О.В.

при секретарі Міракові Г.А.

за участю представників:

апелянта ТОВ "Охоронне агентство спец - охоронсервіс"- не з'явився

апелянта ТОВ "Європа-Факторинг" - Борисова О.М. (за довіреністю від 24.10.2013р.)

боржника - ПАТ "Тепловозоремонтний завод", Іщенка Д.Ю. за довіреністю б/н від 14.11.2014 р.,

вільний слухач - ОСОБА_3

розпорядник майна - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського

апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронне агентство спец - охоронсервіс", м. Харків (вх. №5726 П/2-8) та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа-Факторинг", м. Донецьк (вх.№259 П/2-8)

на ухвалу господарського суду Полтавської області від 01.12.2015 року у справі №18/1247/12

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа-Факторінг", м. Донецьк (згідно ухвали господарського суду Полтавської області від 30.10.2013 р. заявника - ПАТ "УкрСиББанк" замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Європа - Факторинг")

до Публічного акціонерного товариства "Тепловозоремонтний завод", м. Полтава

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 01.12.2015 р. у справі №18/1247/12 (суддя Паламарчук В.В.) кредиторські вимоги ТОВ "Європа - Факторинг" за заборгованістю за договором про надання мультивалютної кредитної лінії №6-КБ від 29.11.2005 р. у сумі 24746907,29 грн. визнані такими, що не підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Тепловозоремонтний завод".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Охоронне агентство спец - охоронсервіс" із вказаною ухвалою не погодилось, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом при винесенні даного рішення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу господарського суду Полтавської області від 01.12.2015 р. у справі №18/1247/12 скасувати та у задоволенні кредиторських вимог ТОВ "Європа - Факторинг" відмовити.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 р. апеляційну скаргу ТОВ "Охоронне агентство спец - охоронсервіс" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 28.12.2015 р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 28.12.2015 р. розгляд справи було відкладено на 25.01.2016 року.

25.01.2016 від ініціюючого кредитора - ТОВ "Європа-Факторинг" на електронну адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Охоронне агентство спец - охоронсервіс" (вх. №770 від 25.01.2016), в якому ТОВ "Європа-Факторинг", посилаючись на безпідставність тверджень скаржника, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 25.01.2016 розгляд справи було відкладено на 15.02.2016 року. Крім того, даною ухвалою визначено, що колегія суддів, з посиланням на Постанову Пленуму ВГСУ від 17.05.2011 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" розглядає апеляційні скарги на ухвалу про затвердження реєстру вимог кредиторів, як на рішення суду, протягом двомісячного строку.

25.01.2016 року до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Полтавської області від 01.12.2015 р. у справі №18/1247/12 звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Європа-Факторинг" в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило ухвалу господарського суду Полтавської області від 01.12.2015 року по справі №18/1247/12 скасувати та прийняти по справі нове рішення, яким кредиторські вимоги ТОВ "Європа-Факторинг" за заборгованістю за кредитним договором №6-КБ від 29.11.2005р. в розмірі 24746907,29 грн. визнати у повному обсязі та включити до реєстру вимог кредиторів.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зауважує на тому, що припинення договору поруки від 29.11.2005 як зобов'язання не є підставою для припинення солідарного обов'язку поручителя - ПАТ "Тепловозоремонтний завод" з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, сплати 3% річних, інфляційних втрат та пені за Кредитним договором сплатити суму заборгованості за договором №6-КБ від 29.11.2005 р. Також зазначає, що рішенням господарського суду Харківської області від 25.03.2010 р. по справі № 37/47-10 заборгованість за кредитним договором №6-КБ від 29.11.2005 р. була стягнута солідарно з ЗАТ «Внешторг» та ПАТ "Тепловозоремонтний завод", вказане рішення на теперішній час є чинним та у встановленому порядку не скасовано, на виконання рішення видано відповідний наказ від 15.06.2010, у визнанні якого таким, що не підлягає виконанню, ПАТ "Тепловозоремонтний завод" відмовлено, а, отже, стягнена за рішенням суду сума заборгованості є безспірними вимогами ТОВ "Європа - Факторинг", якими у відповідності до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, що діяла на час порушення провадження у справі про банкрутство ПАТ "Тепловозоремонтний завод") є, серед іншого, вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами. Також вважає, що зобов'язання за договором №6-КБ від 29.11.2005 р. не є припиненим в розумінні приписів, встановлених ст. 599 ЦК України, у зв'язку із його невиконанням. Також вважає, що кредитний договір не припиняється у зв'язку з ліквідацією основного боржника, а тому, у разі невиконаного зобов'язання не припиняється і порука як похідне зобов'язання.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2016 клопотання ТОВ "Європа - Факторинг" про відновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги задоволено, апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до сумісного розгляду з раніше прийнятою скаргою ТОВ "Охоронне агентство спец - охоронсервіс" на 15.02.2016 року.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційних скарг, в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Так, 26.06.2012 р. Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернулось до господарського суду Полтавської області із заявою про порушення справи про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Тепловозоремонтний завод" з підстав його неплатоспроможності, відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції до набрання чинності законом від 22.12.2011р. №4212.

В обґрунтування заяви про порушення справи про банкрутство ПАТ "ТРЗ", ініціюючий кредитор зазначив, що заборгованість боржника перед ПАТ "УкрСиббанк" з`явилась на підставі кредитних зобов'язань за кредитними договорами №6-КБ від 29.11.2005р., 7-КБ від 29.11.2005р. та за договором овердрафта №71-ОД-КБ від 15.09.2008р. на загальну суму 102914108,88 грн. Також зазначав, що вказана сума є безспірними вимогами до боржника, оскільки значно перевищує розмір трьохсот мінімальних заробітних плат, та не задоволена боржником протягом строку передбаченого нормами закону про банкрутство, тому просив визнати грошові вимоги на вказану суму, до яких, зокрема, було включено заборгованість за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії №6-КБ від 29.11.2005р. на загальну суму 97608294,80 грн., як така що забезпечена заставою майна, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" (правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк") та ЗАТ "Внешторг" (позичальник).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 02.07.2012 порушено провадження по справі №18/1247/12 про банкрутство ВАТ "Тепловозоремонтний завод", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів з наслідками, передбаченими ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.12.2012 р. визнано вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до боржника в розмірі 4993202,21грн. основного боргу, зобов`язано ініціюючого кредитора - ПАТ «УкрСиббанк» в десятиденний термін подати до офіційного друкованого органу (газета Верховної ради України «Голос України» або газета Кабінету Міністрів України «Урядовий кур'єр») оголошення про порушення справи про банкрутство ВАТ «Тепловозоремонтний завод»; введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Санжаревського І.А., зобов'язано розпорядника майна скласти реєстр вимог кредиторів та представити його суду до 06.02.2013р.

Стосовно вимог, які виникли на підставі кредитних договорів №6-КБ від 29.11.2005р., 7-КБ від 29.11.2005р., господарський суд дійшов висновку, що вказані вимоги є такими, що забезпечені майном боржника, тому не включаються до складу грошових вимог боржника при порушенні справи про банкрутство.

19.12.2012 в газеті "Урядовий кур`єр" № 234 (4878) опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство ПАТ "Тепловозоремонтний завод".

28.10.2013 до Господарського суду Полтавської області з клопотанням про заміну кредитора звернулось ТОВ "Європа-Факторинг" та просило замінити первісного кредитора - ПАТ "УкрСиббанк" на кредитора ТОВ "Європа-Факторинг", відповідно до укладеного договору від 23.10.2013 № Ф-35/2013 відступлення права вимоги за наступними договорами: кредитним договором № 7-КБ від 29.11.2005 з урахуванням наступних додаткових угод до нього, за кредитним договором № 6-КБ від 29.11.2005 з урахуванням наступних додаткових угод до нього та за договором овердрафту №71-ОД-КБ від 15.09.2008, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 28.11.2008 (а.с.1-3, 6-23 т.19).

Відповідно до останнього уточненого розрахунку - пояснення ТОВ "Європа-Факторинг", загальна сума кредиторських вимог станом на 03.01.2013 становила 110 420 414,50 грн (а.с.156-160 т.36).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 30.10.2013 у справі № 18/1247/12, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 21.01.2014, було задоволено клопотання ТОВ "Європа - Факторинг" про заміну кредитора, замінено ініціюючого кредитора ПАТ "УкрСиббанк" на ТОВ "Європа - Факторинг", призначено розпорядником майна ПАТ "Тепловозоремонтний завод" Осадчого О.С.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 31.10.2014 у справі №18/1247/12 затверджено реєстр вимог кредиторів боржника. Зокрема, визнано вимоги ТОВ "Європа - Факторинг" у розмірі 64550332,71 грн. та включено їх окремо до першої черги; у розмірі 39663383,22 грн. та включено їх до четвертої черги; у розмірі 6206698,57 грн. пені та включено до шостої черги; 50722,99 грн. державного мита та витрат на ІТЗ судового процесу згідно рішень суду та включено їх до четвертої черги; у розмірі 1147,00 грн. витрат по сплаті судового збору та включено їх до першої черги реєстру вимог кредиторів боржника.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.02.2015р. по справі № 18/1247/12 ухвалу Господарського суду Полтавської області від 31.10.2014 скасовано в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Європа-Факторинг", визнано грошові вимоги ТОВ "Європа-Факторинг" на суму 80569105,62 грн., з яких: 64550332,71 грн. (вимоги включено окремо - до 1 черги), 1147,00 грн. (судові витрати - вимоги включені до 1 черги); 8302527,55 грн. (вимоги 4 черги), 3362773,65 грн. (вимоги 4 черги); 50722,99 грн. (вимоги 4 черги); 4301601,72 грн. (вимоги 6 черги), в іншій частині ухвалу Господарського суду Полтавської області від 31.10.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2015р. по справі №18/1247/12 касаційні скарги ТОВ "Європа - Факторинг", ПрАТ "НДІ "Техностандарт" та ПАТ "Тепловозоремонтний завод" задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.05.2015р. та ухвалу господарського суду Полтавської області від 31.10.2014р. в частині кредиторських вимог ТОВ "Європа - Факторинг" за заборгованістю за договором про надання мультивалютної кредитної лінії №6-КБ від 29.11.2005р. по справі №18/1247/12 скасовано. Справу №18/1247/12 в цій частині направлено на новий розгляд до господарського суду Полтавської області. В частині кредиторських вимог ТОВ "Європа - Факторинг" за заборгованістю за кредитним договором № 7КБ від 22.10.2005 та за договором овердрафту № 71-ОД-КБ від 15.09.2008 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 залишено без змін.

Зокрема, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції від 31.10.2014р. та постанову суду апеляційної інстанції від 12.05.2015 в частині визнання та включення до реєстру вимог кредиторів вимоги ТОВ "Європа-Факторинг", які виникли на підставі кредитних зобов'язань за договором №6-КБ у сумі, що стягнута за рішенням суду у справі №37/47-10 - 11630814,37 грн., суд касаційної інстанції, посилаючись на приписи ст. ст. 553, 554, 543, 609 Цивільного кодексу України, виходячи з приписів ч.ч.5, 6 ст.39 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", наголошував на тому, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.11.2013 по справі № 5023/5014/12, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.12.2013 та ВГСУ від 18.03.2014, провадження по справі про банкрутство ЗАТ "Внешторг" припинено, юридичну особу - боржника ліквідовано. Натомість на вказані обставини справи та вимоги Закону господарські суди попередніх інстанцій належної уваги не звернули та в порушення вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" належним чином не перевірили обґрунтованість кредиторських вимог кредитора ТОВ "Європа-Факторинг" до боржника щодо заборгованості за Кредитним договором №6-КБ, за яким боржник є поручителем.

Вирішуючи під час нового розгляду даний господарський спір в частині кредиторських вимог ТОВ "Європа - Факторинг" за заборгованістю за договором про надання мультивалютної кредитної лінії №6-КБ від 29.11.2005р. по справі №18/1247/12, господарський суд Полтавської області ухвалою від 01.12.2015 р. кредиторські вимоги ТОВ "Європа - Факторинг" за заборгованістю за договором про надання мультивалютної кредитної лінії №6-КБ від 29.11.2005 р. у сумі 24746907,29 грн. визнав такими, що не підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Тепловозоремонтний завод".

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, встановлені по справі обставини свідчать про те, що в ході розгляду справи про визнання ПАТ "Тепловозоремонтний завод" банкрутом, між ПАТ "УкрСиббанк" (первісний кредитор) та ТОВ "Європа - Факторинг" (новий кредитор) укладено Договір № Ф - 35 /2013 від 23.10.2013 р. про відступлення права вимоги (далі - Договір), відповідно до п. 1.1, якого первісний кредитор відступив (передав) належне йому право вимоги новому кредитору, а новий кредитор набув (прийняв ) право вимоги та в порядку і на умовах визначених цим договором сплачує за нього певну грошову суму.

На підставі вказаного договору про відступлення права вимоги за договором поруки від 23.10.2013 р., ПАТ "УкрСиббанк" відступило ТОВ "Європа - Факторинг" належне йому право вимоги за Договором поруки № б/н від 29 листопада 2005 р. (з урахуванням додаткових угод до нього), який було укладено між Первісним кредитором, ВАТ "ТРЗ" та ЗАТ "Внешторг".

Вказаним договором поруки забезпечувалось виконання зобов`язань, що випливають з Кредитного договору № 6-КБ від 29 листопада 2005, з урахуванням додаткових угод до нього, укладеного між Банком та ЗАТ "Внешторг".

Дослідженням обставин справи встановлено, що 29.11.2005 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк», Банк) та ЗАТ «Внешторг» (позичальник) було укладено Кредитний договір №6-КБ, який в подальшому викладено в новій редакції: «Кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії № 6-КБ», у відповідності до якого Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 8499544,90 грн. у порядку та на умовах, зазначених у Кредитному договорі, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит в порядку і на умовах, визначених Кредитним договором.

В подальшому, сторонами було внесено зміни до Кредитного договору шляхом укладання 16 додаткових угод: № 1 від 01.12.2005 р., № 2 від 15.12.2005 р., № 3 від 30.11.2006 р., № 4 від 15.01.2007 р., № 5 від 13.08.2007 р., № 6 від 18.10.2007 р., № 7 від 28.11.2007 р., № 8 від 30.11.2007 р., № 9 від 09.04.2008 р., № 10 від 27.05.2008 р., № 11 від 04.06.2008 р., № 12 від 21.08.2008 р., № 13 від 25.12.2008 р., № 14 від 20.01.2009 р., № 15 від 30.01.2009 р., № 16 від 31.03.2009 р. (а.с. 44-65 т. 13).

29.11.2005 року, з метою забезпечення належного виконання зобов'язань ЗАТ «Внешторг» за Кредитним договором №6-КБ, між Банком, ВАТ "ТРЗ" (поручитель) та ЗАТ «Внешторг» (позичальник) було укладено Договір поруки (з урахуванням додаткових угод до нього), відповідно до умов якого, ВАТ "ТРЗ" як поручитель прийняв на себе зобов'язання відповідати за виконання ЗАТ «Внешторг» усіх його зобов'язань в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору №6-КБ, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. (а.с. 131-132 т. 13)

Також, з метою забезпечення виконання Позичальниками - ЗАТ "Внешторг" за кредитним договором №6-КБ від 29.11.2005 та ВАТ "ТРЗ" за кредитним договором 7-КБ від 29.11.2005 зобов'язань за вказаними договорами, а саме, №6-КБ та 7-КБ, між Банком та ВАТ "ТРЗ " було укладено: 1) Договір іпотеки (нежитлові приміщення) від 29.11.2005 р. (з урахуванням Договорів про внесення змін № 1 від 04.06.2008 року та № 2 від 21.08.2008р. до Договору іпотеки) (а.с. 133-138 т.13); 2) Договір застави майна (обладнання, основних засобів) від 01.12.2005 р. (з урахуванням Договорів про внесення змін № 1 від 04.10.2007 р., № 2 від 04.06.2008р., № 3 від 21.08.2008р. до Договору застави)(а.с. 153-159 т. 13) ; 3) Договір застави майна (обладнання, основних засобів) від 21.08.2008 р.(а.с.141-152 т. 13).

Встановлені по справі обставини свідчать, що ЗАТ «Внешторг» свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами за Кредитним договором №6-КБ від 29.11.2005 не виконав. Рішенням господарського суду Харківської області від 25.03.2010 р. по справі № 37/47-10 (а.с. 160-162 т. 13), залишеним без змін судом апеляційної інстанції, позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» було задоволено повністю, стягнуто на користь ПАТ "УкрСиббанк" солідарно з ЗАТ «Внешторг» (позичальника) та ВАТ «Тепловозоремонтний завод» (поручителя) борг у сумі 11 630 814,37 грн., з яких, заборгованість за кредитом та за процентами за користування кредитом у розмірі 10926271,96 грн., пеня за порушення термінів повернення кредиту та пені за порушення термінів сплати процентів у розмірі 704542,41 грн., державного мита в сумі 25500,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 236,00 грн.

07.11.2012 р. господарським судом Харківської області за заявою ПАТ "НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ "ТЕХНСТАНДАРТ", м. Харків було порушено провадження у справі 5023/5014/12 про банкрутство ЗАТ "Внешторг".

За результатами попереднього засідання, господарським судом Харківської області 04.03.2013р. винесено ухвалу про затвердження реєстру вимог кредиторів ЗАТ "Внешторг" до якого включено кредиторські вимоги на загальну суму 132 701 263,73грн., в т.ч. і ПАТ "УкрСиббанк" на суму 23 479 943,68грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.11.2013 р. по справі № 5023/5014/12 (а.с. 74-81 т. 38) затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ЗАТ "Внешторг" (ідентифікаційний код 31644489), товариство ліквідовано, провадження у справі припинено.

Звертаючись до господарського суду із заявою про визнання кредиторських вимог (з урахуванням уточнень) ТОВ "Європа-Факторинг" було заявлено грошові вимоги до боржника - ПАТ "Тепловозоремонтний завод" у розмірі 110420414,50 грн., в тому числі заборгованість у розмірі 24 746 907,29 грн. як до поручителя за договором поруки від 29.11.2005 перед ПАТ "УкрСиббанк" по отриманому ЗАТ «Внешторг» (основний боржник) кредиту за кредитним договором № 6-КБ від 29.11.2005, яка включає:

1. заборгованість за кредитом - 8499544,90 грн.,

2. заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 01.02.2009р. по 31.12.2012р. - 12505091,49 грн.,

3. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 07.05.2012р. по 06.11.2012р. - 642705,31 грн.,

4. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 07.05.2012р. по 06.11.2012р. - 799732,01 грн.,

5. сума інфляційного збільшення заборгованості за період з березня 2009 року по грудень 2012р. у розмірі 1821318,96 грн.,

6. сума 3% річних від простроченої суми заборгованості за кредитом згідно ст. 625 ЦК України за період з 30.05.2009р. по 06.11.2012р. - 778514,63 грн.

Як зазначалось вище, заборгованість за цим договором солідарно стягнуто з боржника та ЗАТ "Внешторг" на підставі рішення господарського суду Харківської області від 25.03.2010 у справі №37/47-10, яке набрало законної сили згідно постанови ХАГС від 31.05.2010р.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції за результатом розгляду справи, визнав встановленим неналежне виконання ЗАТ "Внешторг" (1-й відповідач у справі) та ВАТ "Тепловозоремонтний завод" (2-й відповідач) умов кредитного договору від 29.11.2005 , який Додатковою угодою № 11 від 04.06.2008 р. до кредитного договору № 6-КБ від 29.11.2005 року був викладений у новій редакції та отримав назву Кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії та Договору поруки від 29.11.2005 у звязк уз чим, дійшов висновку про стягнення солідарно з відповідачів боргу у сумі 11630814,37 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у відповідності до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання та захисту майнових інтересів кредитора на випадок порушення зобов'язання боржником закон передбачає спеціальні заходи - визначає окремі види забезпечення виконання зобов'язання: неустойку, поруку, гарантію заставу, при тримання, завдаток або інші види, встановлені договором або законом. (ст. 546 ЦК України)

Відносини, пов'язані з порукою, врегульовані нормами параграфу 3 гл. 49 розд. І Книги п'ятої ЦК України.

Поняття поруки закріплено у ст.553 ЦК України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 554 ЦК України, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України в разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відтак, сутність солідарного обов'язку полягає в тому, що у випадку невиконання боржником грошового зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор має право вимагати виконання цього грошового зобов'язання одночасно як від боржника, так і від поручителя.

Під час звернення до господарського суду із заявою про визнання кредиторських вимог (з урахуванням уточнень) ТОВ "Європа-Факторинг" зауважував на тому, що грошові вимоги до боржника - ПАТ "Тепловозоремонтний завод" на загальну суму 24 746 907,29 грн. є безспірним, оскільки ПАТ "Тепловозоремонтний завод", у відповідності до укладеного договору поруки від 29.11.2005, є поручителем перед ПАТ "УкрСиббанк" по отриманому ЗАТ «Внешторг» (основний боржник) кредиту за кредитним договором № 6-КБ від 29.11.2005.

Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Водночас, як вже зазначалось, ухвалою господарського суду Харківської області від 18.11.2013 по справі №5023/5014/12, залишеною без змін судом апеляційної та касаційної інстанції, було ліквідовано основного боржника (позичальника) - ЗАТ «Внешторг» за кредитним договором № 6-КБ від 29.11.2005.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.39 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", у разі, якщо після завершення ліквідаційної процедури в процесі банкрутства, яка встановлена законом, судом постановлене рішення про ліквідацію юридичної особи-банкрута, суд, що виніс відповідне рішення, в день набрання ним законної сили направляє його державному реєстратору за місцезнаходженням юридичної особи-банкрута для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи. Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи є датою припинення юридичної особи.

Відповідно до ст.. 111 ЦК України, юридична особа є ліквідованою з дня внесення до ЄДРПОУ запису про її припинення.

Статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" визначено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

04.11.2013 боржника - позичальника за кредитним договором №6-КБ від 29.11.2005 - ЗАТ «Внешторг» виключено з ЄДРПОУ (а.с. 179-186 т. 37)

Норми Цивільного кодексу України передбачають спеціальні підстави припинення поруки. Так, порука припиняється, зокрема, з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до змісту статей 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Термін "порука", застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що порука припиняється в разі припинення основного зобов'язання, отже, припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою для припинення поруки, тому що зобов'язання за кредитним договором припинилось.

Зокрема, вказану правову позицію з приводу застосування ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки у зв'язку з припиненням забезпеченого нею зобов'язання викладено Верховним судом України у проведеному Аналізі застосування судами законодавства, яке регулює поруку як вид забезпечення виконання зобов'язання, викладеному, зокрема, з урахуванням результатів розгляду ВСУ справи №6-129цс12 від 07.11.2012. Крім того, у зазначеному Аналізі, ВСУ звернуто увагу, що при вирішенні таких справ судам слід керуватися правовим висновком Верховного Суду України, зробленим за результатами розгляду зазначеної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 111-28 ГПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

За змістом ч. 3, ч. 4 ст. 82 ГПК України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111- 16 цього Кодексу.

Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

В обґрунтування своєї правової позиції по справі, ТОВ "Європа - Факторинг" посилається на судову практику, зокрема, на судові рішення Верховного суду України по справі №6-213цс15 від 23.09.2015, №6-939цс15 від 09.09.2015 та №25/229-10 від 19.12.2012 року.

Проаналізувавши зміст наданих скаржником постанов ВСУ, колегія суддів вважає посилання скаржника на вказані постанови необґрунтованим, оскільки підставами позову у наведених справах були інші обставини ніж ті, які виникли між ТОВ "Європа - Факторинг" та ВАТ "ТРЗ", а саме: у справах №6-213цс15 від 23.09.2015 та №6-939цс15 від 09.09.2015 іпотека визнавалась припиненою у зв'язку з розірванням у судовому порядку основного зобов'язання - кредитного договору.

Враховуючи, що ухвалою господарського суду Харківської області від 18.11.2013 по справі №5023/5014/12, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду 23.12.2013 та постановою Вищого господарського суду від 18.03.2014, провадження у справі про банкрутство ЗАТ «Внешторг» було припинено, юридичну особу - боржника ліквідовано, про що внесено відповідний запис до ЄДРС, правовідносини поруки, що виникли між ПАТ "УкрСиббанк" та третьою особою (грошовим поручителем - ПАТ "Тепловозоремонтний завод"), яка поручилась перед банком за виконання позичальником - ЗАТ «Внешторг» основного зобов'язання з повернення кредитних коштів, в контексті правових норм, які регулюють спірні правовідносини, є припиненими.

Крім того, правова оцінка щодо припинення договору поруки від 29.11.2005 була надана рішенням господарського суду Запорізької області від 03.06.2015р. по справі №908/4581/14, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.07.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 17.11.2015р., яким за результатами розгляду справи визнано припиненою поруку ПАТ "Тепловозоремонтний завод" за договором поруки від 29.11.2005р., укладеним між ПАТ "УкрСиббанк", ПАТ "Тепловозоремонтний завод" та ЗАТ компанія "Внешторг".

Виходячи з наведеного та керуючись нормами ст. 559, 598, 609 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що кредиторські вимоги ТОВ "Європа-Факторинг" за кредитним договором №6-КБ від 29.11.2005р. не підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів ПАТ "Тепловозоремонтний завод".

З урахуванням наведеного, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав про визнання та включення до реєстру вимог кредиторів ПАТ "Тепловозоремонтний завод" кредиторських вимог ТОВ "Європа - Факторинг" за заборгованістю за договором про надання мультивалютної кредитної лінії №6-КБ від 29.11.2005р. у сумі 24746907,29 грн. є правомірним, а правові підстави для задоволення апеляційної скарги ТОВ "Європа-Факторинг" та скасування оскаржуваної ухвали від 01.12.2015 року відсутні.

Також, встановлені по справі обставини свідчать, що в забезпечення кредитного договору №6-КБ від 29.11.2005р., між Банком та ПАТ "Тепловозоремонтний завод", 29.11.2005 було укладено Договір іпотеки (нежитлові приміщення), за яким ПАТ "Тепловозоремонтний завод" виступив майновим поручителем перед Банком за зобов'язаннями ЗАТ "Внешторг" по кредитному договору № 6-КБ від 29.11.2005 (предмет іпотеки - нерухоме майно, розташоване на території ПАТ "Тепловозоремонтний завод" за адресою вул. Гайового, 30 у м. Полтава), а також Договір застави майна (обладнання, основних засобів) № б/н від 01 грудня 2005 р. (а.с. 34-37 т. 19) та Договір застави майна (обладнання, основних засобів) № б/н від 21 серпня 2008 р. (а.с. 30-33 т. 19).

На виконання умов Договору про відступлення права вимоги, 23.10.2013 р. між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Європа - Факторинг" було укладено Договір відступлення права вимоги за Договором іпотеки (нежитлові приміщення) від 29 листопада 2005 р. (а.с. 24- 29 т. 19) , яким забезпечувалось виконання зобов'язань, що випливають з кредитних договорів № 7-КБ від 29 листопада 2005 р. та № 6-КБ від 29 листопада 2005 з урахуванням додаткових угод до них; Договір відступлення права вимоги за Договором застави майна (обладнання, основних засобів) № б/н від 21 серпня 2008 р. (а.с. 30-33 т. 19), яким забезпечувалось виконання зобов'язань, що випливають з кредитних договорів № 7-КБ від 29 листопада 2005 р. та № 6-КБ від 29 листопада 2005 з урахуванням додаткових угод до них; Договір відступлення права вимоги за Договором застави майна (обладнання, основних засобів) № б/н від 01 грудня 2005 р. (а.с. 34-37 т. 19), яким забезпечується виконання зобов'язань, що випливають з кредитних договорів № 7-КБ від 29 листопада 2005 р. та № 6-КБ від 29 листопада 2005 з урахуванням додаткових угод до них.

Відповідно до ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України).

Частиною 5 ст.3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Як зазначалося вище, відповідно до ч.1 ст.609 ЦК України, зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Згідно із ч.1 ст.17 Закону України "Про іпотеку", іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Частина 3 ст.6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що у разі ліквідації боржника - сторони основного зобов'язання - право застави, що забезпечувало його виконання, також є припиненим. При цьому, враховуючи імперативний характер норми п.1 ч.1 ст.593 ЦК України, зазначення в договорі застави інших умов, за яких право застави у разі припинення основного зобов'язання залишається дійсним, слід вважати нікчемним.

Таким чином, виходячи з однорідної юридичної природи поруки та застави, як засобів забезпечення виконання зобов'язань, випливає, що як порука, так і застава припиняються у разі припинення основного зобов'язання відповідно до ч.1 ст.575, п.1 ч.1 ст.593, ч.1 ст.609 ЦК України, ч.1 ст.17 Закону України "Про іпотеку".

Зважаючи на викладене, припинення юридичної особи - ЗАТ "Внешторг" у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення застави, в тому числі і іпотеки як виду застави, ПАТ "Тепловозоремонтний завод" за Договором іпотеки (нежитлові приміщення) від 29 листопада 2005 р., Договором застави майна (обладнання, основних засобів) № б/н від 21 серпня 2008 р., Договором застави майна (обладнання, основних засобів) № б/н від 01 грудня 2005 р., якими забезпечувалося виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору № 6-КБ від 29 листопада 2005р., оскільки зобов'язання за вказаним кредитним договором припиняється.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 11.09.2013 у справі № 6-52цс13.

При цьому, питання щодо визнання припиненою іпотеки ПАТ "Тепловозоремонтний завод" за договором іпотеки від 29.11.2005, укладеним між ПАТ "УкрСиббанк" і ПАТ "Тепловозоремонтний завод", якою забезпечувалось зобов'язання ЗАТ "Внешторг" (другий відповідач) за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії № 6-КБ від 29.11.2005 року було предметом розгляду по справі №922/10/15. Так, в матеріалах справи міститься рішення господарського суду Харківської області від 29.04.2015 року по справі №922/10/15, залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2015, яким позовні вимоги ПАТ "Тепловозоремонтний завод" до ТОВ "Європа-Факторинг" (перший відповідач) та ЗАТ "Внешторг" (другий відповідач) про визнання припиненою іпотеки ПАТ "Тепловозоремонтний завод" за договором іпотеки від 29.11.2005, укладеного між ПАТ "УкрСиббанк" і ПАТ "Тепловозоремонтний завод", яка забезпечувала зобов'язання ЗАТ "Внешторг" (другий відповідач) за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії № 6-КБ від 29.11.2005 року, відносно першого відповідача - ТОВ "Європа-Факторинг" задоволено та визнано припиненою іпотеку ПАТ "Тепловозоремонтний завод" з Договору іпотеки (нежитлові приміщення) від 29.11.2005 року. Провадження у справі відносно другого відповідача - ЗАТ "Внешторг" - припинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.09.2015 по вказаній справі, касаційну скаргу ТОВ "Європа - Факторинг" залишено без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 29.04.2015 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 у справі №922/10/15 - без змін. Зокрема, відмовляючи у задоволенні касаційної скарги, Вищий господарський суд виходив з того, що договір іпотеки від 29.11.2005 є припиненим у зв'язку з ліквідацією боржника ЗАТ "Внешторг" та припиненням основного зобов'язання за кредитними правовідносинами.

За викладених вище обставин, наявні в апеляційній скарзі ТОВ "Європа - Факторинг" доводи колегією суддів до уваги не приймаються, а, в свою чергу, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування оскаржуваної ухвали господарського суду апеляційна інстанція не вбачає.

Щодо апеляційної скарги ТОВ "Охоронне агентство спец - охоронсервіс" колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із змісту апеляційної скарги ТОВ "Охоронне агентство спец - охоронсервіс", скаржник вважає, що під час винесення оскаржуваної ухвали від 01.12. 2015 судом першої інстанції не було вирішено питання щодо чинності чи припинення відповідно договору іпотеки і поруки за договорами від 29.11.2005 року, а також не надано належної оцінки постанові ВСУ України №6-129цс12 від 07.11.2012, правова позиція якої ґрунтується на тому, що у разі ліквідації основного боржника в ході банкрутства, грошове зобов'язання, де він є основним боржником, припиняється відповідно до ст. 609 ЦК України, а тому і припиняється зобов'язання поручителя по цьому ж боргу в силу приписів ч. 1 ст. 559 ЦК України. Також скаржник не погоджується із порядком та строками розрахунку розміру пені та пені на проценти, здійснених ТОВ "Європа - Факторинг" під час звернення ТОВ "Європа - Факторинг" до суду із заявою про визнання його кредиторських вимог до боржника за договором № 7-КБ від 29.11.2005р. За таких обставин просить ухвалу господарського суду Полтавської області у справі №18/1247/12 від 01.12.2015 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні кредиторських вимог ТОВ "Європа - Факторинг" відмовити у повному обсязі.

Виходячи з вимог, викладених в апеляційній скарзі ТОВ "Охоронне агентство спец - охоронсервіс", колегія суддів зазначає, що ухвалою Господарського суду Полтавської області від 31.10.2014р. у справі №18/1247/12 про банкрутство ПАТ «Тепловозоремонтний завод» визнані кредиторські вимоги ТОВ «Європа-Факторинг» в розмірі 110 171 137,49 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.02.2015р. по даній справі ухвалу господарського суду Полтавської області від 31.10.2014р. частково скасована, визнані кредиторські вимоги ТОВ «Європа-Факторинг» у розмірі 80 569 105,62 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2015р. у справі №18/1247/12 постанова Харківського апеляційного господарського суду від 12.02.2015р. та ухвала господарського суду Полтавської області від 31.10.2014р. в частині кредиторських вимог ТОВ «Європа-Факторинг» за заборгованістю за Кредитним договором №6-КБ від 29.11.2005р. скасовані, а справа у цій частині направлена на новий розгляд до господарського суду Полтавської області.

Таким чином, розгляд справи №18/1247/12 за результатами якої було винесено оскаржувану ухвалу від 01.12.2015, здійснювався господарським судом Полтавської області виключно в частині кредиторських вимог ТОВ «Європа-Факторинг» за заборгованістю за кредитним договором №6-КБ від 29.11.2005р., оскільки саме в цій частині справа була передана на новий розгляд до суду першої інстанції судом касаційної інстанції від 19.05.2015р.

За результатами розгляду справи в цій частині оскаржуваною ухвалою господарського суду Полтавської області від 01.12.2015 року кредиторські вимоги ТОВ "Європа - Факторинг" за заборгованістю за договором про надання мультивалютної кредитної лінії №6-КБ від 29.11.2005 р. у сумі 24746907,29 грн. визнані такими, що не підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Тепловозоремонтний завод".

Крім того, питання правомірності нарахування грошових вимог за кредитним договором №7-КБ вже було предметом розгляду Харківського апеляційного господарського суду, за наслідками якого прийнято постанову від 12.02.2015р., а також Вищим господарським судом, який зробив свій остаточний висновок з цього питання у постанові від 19.05.2015р. та за результатами касаційного перегляду постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 в частині кредиторських вимог ТОВ «Європа-Факторинг», зокрема, за заборгованістю за кредитним договором №7КБ від 22.10.2005 у справі №18/1247/12 залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Охоронне агентство спец - охоронсервіс" в частині скасування оскаржуваної ухвали.

Виходячи з наведеного, колегія суддів, діючи в межах повноважень, наданих суду апеляційної інстанції у відповідності з приписами статті 101 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, ухвала господарського суду Полтавської області від 01.12.2015 року по справі №18/1247/12 відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачених законом підстав для її скасування не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ "Європа - Факторинг" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ТОВ "Охоронне агентство спец - охоронсервіс" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 01.12.2015 року по справі №18/1247/12 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Тарасова І. В.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Плахов О.В.