ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" лютого 2016 р.Справа № 916/4955/15

За позовом: Відкритого акціонерного товариства „Ширяївська пересувна механізована колона № 4 (66860, Одеська область, Ширяївський район, с. Жовтень, вул. Туглука, буд. 30; )

до відповідачів: Товариства з додатковою відповідальністю „Затишанське Хлібоприймальне підприємство (66740, Одеська область, Фрунзівський район, смт. Затишшя, вул. Елеваторна, буд. 24; )

Товариства з додатковою відповідальністю „Завод Адвіс (29000, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Чорновола, буд. 88, )

Управління державної казначейської служби у Ширяївському районі Одеської області (66800, Одеська область, Ширяївський район, смт. Ширяєве, вул. Шклярука, буд. 1, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління державної казначейської служби України у Фрунзівському районі Одеської області (66700, Одеська обл., Фрунзівський р-н, смт. Фрунзівка, вул. Гагаріна, 7)

про розірвання Угоди від 12.08.1997 № 38 про поставку сільгосптоваровиробнику техніки та запчастин на умовах поставки ним зерна до державних ресурсів

Суддя Шаратов Ю.А.

Представники:

Від позивача ОСОБА_1 (керівник);

ОСОБА_2 (довіреність від 18.03.2015 № 15);

Від відповідача ТДВ „Затишанське Хлібоприймальне підприємство - не зявився.

Від відповідача ТДВ „Завод Адвіс - не зявився.

Від відповідача Управління державної казначейської служби у Ширяївському районі Одеської області - не зявився;

Від третьої особи не зявився.

Суть спору:

Відкрите акціонерне товариство „Ширяєвська пересувна механізована колона № 4 (далі - Позивач) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю „Затишанське хлібоприймальне підприємство (далі Відповідач1), Товариства з додатковою відповідальністю „Завод Адвіс (далі Відповідач2), Управління державної казначейської служби у Ширяївському районі Одеської області (далі Відповідач3) про розірвання Угоди про поставку сільгосптоваровиробнику техніки та запчастин на умовах поставки ним зерна до державних ресурсів від 12.08.1997 № 38.

Ухвалою суду від 17.12.2015 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 18.01.2016.

Ухвалою суду від 18.01.2016 відкладено розгляд справи на 03.02.2016.

Ухвалою суду від 03.02.2016 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління державної казначейської служби України у Фрунзівському районі Одеської області та відкладено розгляд справи на 15.02.2016.

Представники Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Позовні вимоги, із посиланням на статтю 599 Цивільного кодексу України, статті 188, 202 Господарського кодексу України, обґрунтовані відсутністю згоди відповідачів на розірвання Угоди про поставку сільгосптоваровиробнику техніки та запчастин на умовах поставки ним зерна до державних ресурсів від 12.08.1997 № 38.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (пункт 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду Одеської області „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 № 18).

Відповідач1 не забезпечив явку свого повноважного представника до судового засідання. Вимоги ухвали суду від 17.12.2015 не виконав, письмового відзиву на позовну заяву, з документальним та правовим обґрунтуванням своїх заперечень, суду не представив. Направлення судової кореспонденції Відповідачу1 підтверджується Реєстром вихідної поштової кореспонденції за 05.02.2016 (а.с. 76).

Відповідач2 не забезпечив явку свого повноважного представника до судового засідання. Надав відзив від 13.01.2016 № 1 (вх. № 986/16 від 16.01.2016), в якому він просив суд застосувати позовну давність до позовних вимог відкритого акціонерного товариства „Ширяєвська пересувна механізована колона № 4 про розірвання угоди від 12.08.1997 № 38 про поставку сільгосптоваровиробнику техніки та запчастини на умовах поставки ним зерна до державних ресурсів, та відмовити Позивачу у задоволенні позову. Окрім того, надав заяву від 29.01.2016 № 11 (вх. № 2190/16 від 21.02.2016) в якій просив суд здійснити розгляд справи № 916/4955/15 без участі його повноважного представника.

Відповідач3 не забезпечив явку свого повноважного представника до судового засідання. Вимоги ухвали суду від 17.12.2015 не виконав, письмового відзиву на позовну заяву, з документальним та правовим обґрунтуванням своїх заперечень, суду не представив. Направлення судової кореспонденції Відповідачу3 підтверджується Реєстром вихідної поштової кореспонденції за 05.02.2016 (а.с. 76).

Третя особа не забезпечила явку свого повноважного представника до судового засідання. Вимоги ухвали суду від 03.02.2016 не виконала, письмових пояснень щодо предмету спору, суду не представила. Направлення судової кореспонденції третій особі підтверджується Реєстром вихідної поштової кореспонденції за 05.02.2016 (а.с. 76).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представників Позивача, суд

в с т а н о в и в :

12.08.1997 між Позивачем, ВАТ „АК АДВІС (правонаступником якого є Відповідач2), Затишанським ХПП Одеського представництва ДАК „Хліб України (правонаступником якого є Відповідач1) та відділом Державного казначейства (правонаступником якого є Відповідач3) укладено Угоду про поставку сільгосптоваровиробнику техніки та запчастин на умовах поставки ним зерна до державних ресурсів № 38 (далі Угода від 12.08.1997) /а.с. 26-28/.

Відповідно до пункту 1 Угоди від 12.08.1997 поставка сільсьгосптоваровиробнику усіх форм власності тракторів та запасних частин до них, обприскувачів тракторних на умовах поставки зазначеними товаровиробниками зерна до державних ресурсів. Органи Державного казначейства на підставі укладених угод про обсяги поставок техніки та зерна проводять розрахунки з заводами обприскувачі тракторні та поставлене до державних ресурсів зерно державним замовленням 1997-1999 років.

Згідно із пунктами 1.1, 2.1, 3.3, 4.1, 4.2 Угоди від 12.08.1997 постачальник (Відповідач2) зобовязався поставити і передати товаровиробнику (Позивачу) у 1997 році в повнокомплектному і якісному стані „МАРАЛ-125 (Е-281) вартістю 180 000,00 грн. у кількості 2 шт. всього на суму 360 000,00 грн. в тому числі без податку на добавлену вартість 300 000,00 грн. Товаровиробник зобовязався поставити заготівельному підприємству (Відповідачу1) за державним замовленням всього 1 334 тонни продовольчого зерна мякої пшениці третього класу, в т.ч. по роках 1997р. 444т., 1998р. 446т., 1999р. 444т. не пізніше 1 листопада. Хлібоприймальне підприємство (Відповідач1) зобовязалось укласти з товаровиробником угоду на поставку зерна в державні ресурси в рахунок оплати за одержану техніку та запасні частини. Прийняти від товаровиробника (Позивача) всього 1 334 тонни продовольчого зерна мякої пшениці третього класу, п. 4.2 в т.ч. по роках: 1997р. 444т., 1998р. 446т., 1999р. 444т. і не пізніше 1 листопада.

Пунктами 5.1, 5.2, 6.1, 6.2 Угоди від 12.08.1997 передбачено, що органи Державного казначейства на підставі укладених угод про обсяги поставок техніки та зерна проводять розрахунки з заводами виробниками за передані товаровиробнику трактори та запасні частини до них, обприскувачі тракторні, визначені згідно з пунктом 1 Порядку за здане до державних ресурсів зерно за державним замовленням 1997 року. Управління Державного казначейства в Одеській області повідомляють відділенням Державного казначейства в Ширяєвському районі про перераховані кошти за техніку та запчастини в розрізі господарств. Зобовязання за цією угодою вважаються виконаними повністю після поставки постачальником техніки та запасних частин товаровиробнику, закладання заготівельним підприємством до державних ресурсів зерна, зданого товаровиробником, в кількості, що відповідає еквіваленту обміну зерна на трактори та запасні частини до них, обприскувачі тракторні не пізніше 1 листопада поточного року. Угода набирає чинності з моменту оплати техніки і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Судом встановлено, що ВАТ „АК АДВІС передало, а ВАТ „Ширяєвська ПМК № 4 прийняло доставлену згідно товарно-транспортними накладними та дорученням товаровиробника сільськогосподарську техніку, а саме Кормозбиральний Комбайн „МАРАЛ 125/Е-281 у кількості 2 шт. загальною вартістю 360 000,00 грн., а Затишанським ХПП Одеського представництва ДАК „Хліб України прийняло від Позивача зерно до державних ресурсів у кількості 1 334 тонн пшениці 3 кл. на суму 1 334,00 грн., про що складено та підписано Акт передачі-приймання техніки та приймання до державних ресурсів зерна від 05.03.1998 № 5 /а.с. 29/. При цьому, вказаний акт погоджений з Відділенням Державного казначейства у Ширяєвському районі Одеської області.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України, встановлено що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

А відтак, до правовідносин сторін слід застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963.

Відповідно до статті 166 Цивільного кодексу Української РСР боржник вправі виконати зобов'язання до строку, якщо інше не випливає із закону, договору або змісту зобов'язання. Дострокове виконання зобов'язань між державними, кооперативними та іншими громадськими організаціями допускається у випадках, якщо це передбачено законом або договором, а також за згодою кредитора.

Згідно із частиною першою статті 216 Цивільного кодексу Української РСР зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, оскільки виконання було прийнято усіма управненими сторонами Угоди від 12.08.1997 на підставі Акту передачі-приймання техніки та приймання до державних ресурсів зерна від 05.03.1998 № 5, зобовязання за вказаним правочином є припиненим. При цьому, зазначення у Акті від 05.03.1998 № 5, вартості 1 334 тонн пшениці 3 кл. в сумі 1334,00 грн., не свідчить про невиконання Позивачем положень Угоди від 12.08.1997, адже за її умовами він повинен поставити саме зерно пшениці 3-го класу у кількості 1 334 тонн, а не сплатити її вартість. Окрім того, відповідно до пункту 6.1 Угоди від 12.08.1997 зобов'язання Позивача вважається виконаним повністю після закладання заготівельним підприємством до державних ресурсів зерна, зданого товаровиробником, в кількості, що відповідає еквіваленту обміну зерна на трактори та запасні частини до них, обприскувачі тракторні. Тобто, у кількості 1 334 тонни.

А відтак, зобовязання яке припинене виконанням, проведеним належним чином, не може бути припинено у інший спосіб, зокрема, шляхом розірвання Угоди від 12.08.1997.

Не підялгає задоволенню заява відповідача - ТДВ "Завод АДВІС" про застосування позовної давності, викладена у відзиві на позовну заяву від 13.01.2016 № 1 (а.с. 48-49), з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Отже, до правовідносин сторін слід застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963.

Згідно із статтею 71 Цивільного кодексу Української РСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Тобто, позовна давність підлягає застосуванню у випадку лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність сплила, а коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необгрунтованості.

З огляду на те, що судом встановлено відсутність порушеного права Позивача, позовні вимоги про розірвання Угоди від 12.08.1997 № 38 про поставку сільгосптоваровиробнику техніки та запчастин на умовах поставки ним зерна до державних ресурсів не підлягають задоволенню з підстав їх необґрунтованості.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову в позові у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України при відмові в позові покладаються на Позивача.

Повне рішення складено відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 22 лютого 2016 р.

Керуючись пунктами 4, 6 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України, статтями 71, 166, частиною першою статті 216 Цивільного кодексу Української РСР, статтями 33, 34, 35, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суддя Ю.А. Шаратов