ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р. Справа № 925/54/16

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю,

від відповідача представник не зявився,

від третьої особи ОСОБА_2 - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль,

м. Київ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Сміла,

Черкаської області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

приватного підприємства Сандра-Ч, м. Сміла, Черкаської

області

про зобовязання звільнити приміщення.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 Аваль до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про звільнення незаконно зайнятого приміщення, а саме: двоповерхової нежитлової будівлі з підвалом, загальною площею 1 052,3 кв.м., що знаходяться за адресою: Черкаська область, м. Сміла, вул. Б.Хмельницького,29, які належать на праві приватної власності приватному підприємству Сандра-Ч.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 26 січня 2016 року було порушено провадження у справі, призначено розгляд справи на 09 лютого 2016 року та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватне підприємство Сандра-Ч.

Розгляд справи здійснюється після відкладення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, 23 лютого 2016 року до суду електронною поштою надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечував з підстав зазначених у відзиві.

Проте, пунктом 1.5.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013 року №28 визначено, що електронний лист є офіційним, якщо містить вкладення з текстом офіційного документа у вигляді файлу, скріпленого електронним цифровим підписом.

Водночас відзив на позовну заяву не підписаний електронним цифровим підписом.

Документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі (п. 1.5.17. вищевказаної Інструкції).

В звязку з чим, вказаний документ суд не приймає до уваги.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та зазначав, що згідно ч. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України Про іпотеку іпотекодавець має право володіти та користуватися предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. Статутом приватного підприємства Сандра-Ч передбачено, що видом господарської діяльності підприємства є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, це підтверджується укладеними договорами про оренду та бухгалтерськими звітами.

В звязку з чим третя особа просила суд у задоволенні позову також відмовити повністю.

09 лютого 2016 року від третьої особи надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Смілянського міськрайонного суду по цивільній справі №703/5669/15-ц за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль, приватного підприємства Сандра-Ч, ОСОБА_6, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_7 та приватного нотаріуса Смілянського районного нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання недійсним договору іпотеки від 05 червня 2008 року за №010/02-44/757-08і.

Представник третьої особи в судовому засіданні клопотання про зупинення провадження у даній справі підтримав.

Представник позивача проти клопотання третьої особи заперечував.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, суд вважає за необхідне відповідне клопотання залишити без задоволення виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Розгляд судом справи про визнання недійсним договору іпотеки не перешкоджає розгляду справи №925/54/16 про зобовязання відповідача звільнити приміщення, оскільки відповідач не є стороною іпотечного договору, а правочин чи будь-які інші підстави з яких виникають цивільні права, зокрема, право на зайняття відповідачем спірного приміщення не є предметом розгляду цивільної справи №703/5669/15-ц.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

На момент розгляду справи в суді договір іпотеки є чинним, а в подальшому, у випадку визнання його судом недійсним, відповідач не позбавлений права на звернення до суду із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, якщо ці обставини будуть нововиявленими в розумінні ст.112 ГПК України.

Оскільки явка учасників судового процесу в судове засідання обовязковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 23 лютого 2016 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/54/16.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, а також дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з відповідним позовом про звільнення приміщення, позивач в обґрунтування своїх вимог зазначав, що оскільки іпотекодержатель (банк) не надавав згоди на передачу нерухомого майна в користування відповідачу, то дії третьої особи щодо передачі іпотечного майна в користування відповідачу є порушенням вимог ч. 3 ст. 9 Закону України Про іпотеку.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 03 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством ОСОБА_3 Аваль (в подальшому найменування банку було змінено на публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 Аваль) та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір №010/02-44/757-08, згідно умов якого фізичній особі було надано кредит в сумі 250 000 доларів США строком до 02 червня 2018 року зі сплатою 15% річних.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_7 за вищевказаним правочином, між банком та приватним підприємством Сандра-Ч було укладено договір іпотеки №010/02-44/757-08і.

Згідно п. 1.2. договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно: двоповерхова нежитлова будівля з підвалом, загальною площею 1 052,3 кв.м., з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: м. Сміла, вул. Б.Хмельницького,29, яка належить іпотекодавцю на праві власності.

Умовами п. 4.1.4 договору іпотеки іпотекодавець зобовязаний не відчужувати предмет іпотеки у будь який спосіб та не обтяжувати його зобовязанням з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, найом, не передавати в наступну заставу, тощо) не видавати довіреності на користування та розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це іпотекодержателя.

Оскільки ОСОБА_7 було порушено умови кредитного договору, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості за рахунок заставного майна.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 26 липня 2011 року зі справи №08/5026/186/2011 року позов задоволено повністю та стягнуто з приватного підприємства Сандра-Ч на користь банку 1 163 009 грн. 55 коп. заборгованості за кредитом шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - двоповерхову нежитлову будівлю з підвалом загальною площею 1 052,3 кв. м., що розташована за адресою: м. Сміла, вул. Б.Хмельницького, 29.

Постановою державної виконавчої служби від 11 листопада 2014 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного рішення суду.

В межах виконавчого провадження було звернуто стягнення на нерухоме майно, яке належить приватному підприємству Сандра-Ч, а саме: двоповерхову нежитлову будівлю з підвалом загальною площею 1 052,3 кв. м., що розташована за адресою: м. Сміла, вул. Б.Хмельницького, 29.

Як зазначалося позивачем в позовній заяві, під час чергового огляду майна переданого в іпотеку, працівниками банку було встановлено, що у внутрішніх приміщеннях обєкту здійснює свою господарську діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_4.

16 липня 2015 року працівники банку намагалися вручити позивачу повідомлення про звільнення приміщення, однак відповідач відмовився від підпису про його отримання, про що працівниками позивача було зазначено на відповідному повідомленні (а.с. 30-31).

Водночас, під час розгляду справи представник третьої особи вказав, що відповідач орендує спірне приміщення у приватного підприємства Сандра-Ч на підставі договору оренди.

Однак під час розгляду справи ні третя особа, ні відповідач відповідних доказів суду не надали.

При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу).

Іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором.

Іпотекодержатель має право у будь-який час протягом строку дії іпотечного договору за умови попереднього письмового повідомлення іпотекодавця перевіряти документально і в натурі наявність, стан, умови збереження та користування предметом іпотеки. Іпотекодавець зобов'язаний не перешкоджати реалізації цього права іпотекодержателем, надавати йому всі документи, необхідні для перевірки наявності, стану, умов збереження та користування предметом іпотеки, а також негайно на вимогу іпотекодержателя забезпечити йому фізичний доступ до предмета іпотеки.

Відповідно до абз. 4 ч. 3 ст. 9 Закону України Про іпотеку іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Іпотекодержатель позивач не надавав згоди на передачу нерухомого майна, що розташоване за адресою м. Сміла, вул. Б.Хмельницького, 29 в користування відповідачу.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ГПК підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Позивач в силу договору та Закону має зареєстроване в установленому порядку речове право на чуже майно, а саме майно, яке передано йому в іпотеку.

Згідно ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

За таких обставин позивач в силу положень ст. ст. 391, 396 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним свого права на розпорядження майном.

Відповідно до ст. ст.33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України Про іпотеку правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Під час розгляду даного спору відповідач своїм правом на захист не скористався, не надав суду жодного доказу, що підтверджує право на користування приміщенням за адресою м. Сміла, вул. Б.Хмельницького, 29, зокрема, погодженого з позивачем договору оренди спірного майна.

Тобто, суд приходить до висновку, що у відповідача відсутні правові підстави перебувати в ньому, а тому, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність вимоги позивача про звільнення відповідача та його майна зі спірного приміщення, яке використовується відповідачем незаконно.

При цьому судом враховано відповідні правові висновки, що викладені в постанові Вищого господарського суду України від 12 травня 2010 року зі справи №28/22, а також в постанові Київського апеляційного господарського суду від 13 жовтня 2015 року зі справи №925/1008/15.

Оскільки відповідач безпідставно користується нежитловим приміщенням, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Звільнити від фізичної особи підприємця ОСОБА_4, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та її майна, незаконно зайняті приміщення нерухомого майна, а саме: двоповерхову нежитлову будівлю з підвалом, загальною площею 1 052,3 кв.м., що знаходяться за адресою: Черкаська область, м. Сміла, вул. Б.Хмельницького,29, які належать на праві приватної власності приватному підприємству Сандра-Ч.

3. Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_4, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль, вул. Лєскова, 9, м. Київ, ідентифікаційний код 14305909 - 1 378 грн. 00 коп. судового збору.

Видати відповідні накази після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 26 лютого 2016 року.

Суддя А.В.Васянович