ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016 р. Справа №917/2551/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Радомир", пров. Героїв Бреста, 99, к.72, м. Кременчук, Полтавська область, 39601

до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. Куйбишева, 22а, м. Полтава, 36024 в особі відокремленого підрозділу філії "Полтавський райавтодор" Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. Фрунзе, 4, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751

про стягнення 279 381,75грн.

Суддя Погрібна С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність б/н від 25.01.2016р.

від відповідачів: ОСОБА_2 довіреність №01-11/02-1 від 06.01.2016р.

Суть спору: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 279 381,75грн., з яких 169 561,66грн. основний борг за Договором купівлі-продажу від 30.01.2006р., 9332,19грн. 3% річних та 100 487,90грн. інфляційних

26.01.2016р. позивачем в судовому засіданні було подано заяву про уточнення позовних вимог в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 169 561,66грн. основного боргу за Договором купівлі-продажу від 30.01.2006р., 9332,19грн. 3% річних та 100487,90грн. інфляційних (а.с.41). Як зазначив представник позивача аналогічна заява з доказами сплати судового збору була направлена поштою на адресу суду.

27.01.2016р. від позивача на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог (вхід. №885 від 27.01.2016р.) в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 169 561,66грн. основного боргу за Договором купівлі-продажу від 30.01.2006р., 9332,19грн. штрафних санкцій та 100487,90 грн. інфляційних (а.с.41).

Відповідно до наданих представником позивача пояснень в судовому засіданні, вказані заяви є ідентичними та просить суд прийняти дані уточнення позовних вимог.

Враховуючи, що чинний ГПК України не містить поняття "уточнення позовних вимог", суд з урахуванням обставин справи розцінює дану заяву як заяву про збільшення позовних вимог в порядку ст.22 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі, збільшити розмір позовних вимог.

Судом встановлено, що вищенаведені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, а тому суд приймає заяву позивача про збільшення позовних вимог до розгляду.

Пунктом 3.10 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №18 під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Подальший розгляд справи проводиться стосовно позовних вимог, викладених у уточненнях до позовної заяви, а саме про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 279 381,75грн., з яких 169 561,66грн. основного боргу за Договором купівлі-продажу від 30.01.2006р., 9 332,19грн. 3% річних та 100 487,90грн. інфляційних.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги з мотивів викладених у позовній заяві.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином договірні зобов'язання, в частині оплати вартості переданого йому позивачем товару, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 169 561,66грн.

Представник відповідача в судовому засіданні та у наданому через канцелярію суду відзиві на позовну заяву (вхід. №1243 від 02.02.2016р.) визнає позов в повному обсязі. Зокрема відповідач посилається на скрутне фінансове становище, в зв"язку з чим просить суд відстрочити виконання рішення строком на один місяць з моменту набрання його законної сили.

Рішення приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні 02.02.2016р.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складання повного тексту рішення у відповідності до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Радомир", (продавець за договором; позивач по справі) та Філією "Автодорсервіс" (покупець за договором; відповідач по справі) 30.01.2006р. був укладений Договір купівлі-продажу (далі - Договір) (а.с.18), згідно якого продавець зобов'язався поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язався прийняти товар і оплатити його на умовах Договору певну грошову суму.

Додатковими угодами від 15.07.2008р. та 01.02.2016р. Договору купівлі-продажу від 30.01.2006р. сторонами було внесено зміни до п.п.10.1 Договору.

Так відповідно до п.10.1 Договору (в редакції додаткової угоди від 01.02.2016р.) визначено, що договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2016р.

Крім того, у зв'язку закриттям покупця, шляхом приєднання до філії "Полтавський райавтодор" Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", 20.04.2011року між позивачем та Дочірнім підприємством "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Полтавський райавтодор" була укладена Угода №1 про зміну сторони в зобов'язанні №1 (а.с. 17).

За умовами Договору сторони погодили, що розрахунки за товар здійснюються у безготівковому порядку по факту отримання товару покупцем, але не пізніше 30 банківських днів з дня отримання товару (п.п.6.1 Договору).

Так позивачем на виконання умов Договору було поставлено відповідачу, товар - бітум дорожній на загальну суму 319 561,66грн., що підтверджується і відповідачем.

Однак, відповідачем були порушині зобов'язання за договором, у частині здійснення оплати у визначені договором строки.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою досудового врегулювання спору, позивачем відповідачу було вручено претензію від 05.06.2014р., у якій просить в семиденний строк провести розрахунок за поставлений товар за договором купівлі-продажу від 30.01.2006р. Крім того, разом з претензією на адресу відповідача, позивачем було направлено ОСОБА_3 звірки взаєморозрахунків за Договором., який був підписаний і відповідачем.

ОСОБА_3 звіряння взаємних розрахунків (а.с. 20) сторони підтвердили 319 561, 66 грн., суму заборгованості станом на 15.05.2014 р.

Після чого відповідачем було здійснено часткову оплату заборгованості за поставлений товар в сумі 150 000,00грн.

Однак залишок заборгованості за поставлений товар в сумі 169 561,66грн. за договором від 30.01.2006р. відповідачем, сплачений не булв, що також підтверджує сам відповідач.

Таким чином, на момент звернення позивача до суду заборгованість за поставлений товар складає 169 561,66 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України 9332,19грн. 3% річних та 100 487,90грн. інфляційних втрат.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов"язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства; крім того підставами виникнення цивільних прав та обов"язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до ст. 526 Цивільного Кодексу зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 664 ЦК України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Наданими до справи доказами підтверджується факт наявності між сторонами правовідносин з приводу купівлі-продажу товару, обсяги поставленого товару, факт наявності заборгованості в розмірі 169 561,66грн. за переданий на виконання умов договору товар та факт прострочення виконання грошових зобов'язань відповідачем.

Крім того, факт наявності заборгованості за договором (у т.ч. в зазначеному розмірі) не заперечується відповідачем, як в судовому засіданні так і в акті звіряння взаєморозрахунків (а.с.20).

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 169 561,66грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 9332,19грн. 3% річних та 100 487,90грн. інфляційних збитків.

Так відповідно до наданого до матеріалів справи розрахунку, позивачем нараховано:

- за видатковою накладною № 77 від 05.09.2013р. - 790,51грн. 3 % річних за період з 30.12.2014р. по 20.11.2015р. та 11 830,56грн. інфляційних за січень 2015р. по листопад 2015р.;

- за видатковою накладною № 90 від 08.10.2013р. - 8541,68грн. 3 % річних за період з 08.01.2013р. по 20.11.2015р. та 88 657,34грн. інфляційних за листопад 2013р. по листопад 2015р.

Суд перевіривши методику розрахунку 3% річних та інфляційних збитків з використанням калькулятора ІПС "Ліга" прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 9332,19грн. 3% річних та 100 487,90грн. інфляційних збитків.

Відповідно до ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Враховуючи вищенаведене позовні вимоги заявлені обґрунтовано, підтверджені доказами та підлягають задоволенню.

З метою збереження належного функціонування підприємства, головним із завдань якого є ремонт і утримання автомобільних доріг та недопущення банкрутства підприємства, ДП "Полтавський облавтодор" просить суд надати відстрочку виконання рішення строком на один місяць з моменту набрання рішенням законної сили.

Представник позивача у судовому засіданні проти надання відповідачу відстрочки виконання рішення не заперечував.

В обґрунтування неможливості своєчасного та повного виконання рішення суду заявник посилається на те, що ДП "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" є підприємством, заснованим на державній власності та фінансується з державного бюджету (згідно пункту 1.1. Статуту ДП "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" - засновником підприємства є ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", відповідно до пункту 5.1. Статуту ПАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" засновником компанії є держава).

Також, зазначає, що ДП "Полтавський облавтодор" виконує функції підрядної організації по будівництву та експлуатаційному утриманню автомобільних доріг на замовлення Служби автомобільних доріг у Полтавській області. Фінансування на дані цілі проводиться з державного бюджету України, що на даний час є нестабільним та спричиняє проблеми у дорожній галузі в цілому. Через недофінансування з бюджету відбувається значне зростання кредиторської заборгованості, та відповідно блокується належна продуктивність підприємства, що ставить під загрозу безпеку руху. Окрім кредиторської заборгованості перед контрагентами, у підприємства є також проблеми зі своєчасною виплатою заробітної плати працівникам системи, як того вимагає закон, сплати податків та зборів.

Основним видом діяльності ДП "Полтавський облавтодор" згідно Статуту та на виконання Закону України "Про дорожній рух" та Закону України "Про автомобільні дороги" являється забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; вирішення питань технічної експлуатації автомобільних доріг загального користування; термінове усунення несправностей на автомобільних дорогах; виявлення аварійно-небезпечних ділянок на місцях концентрації ДТП та прийняття в таких місцях мір по покращенню організації дорожнього руху; своєчасне виявлення порушень дорожнього руху та їх усунення; організація виконання встановлених вимог по забезпеченню безпеки дорожнього руху; забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг; своєчасне повідомлення користувачів автомобільних доріг про терміни та порядок часткового обмеження чи припинення руху транспортних засобів; забезпечення стабільного функціонування автомобільних доріг як в літній, так і в зимовий період; організація та виконання мір, направлених на захист навколишнього природного середовища та інше.

Виконання зазначених обов'язків забезпечується шляхом проведення робіт з капітального, поточного ремонту й експлуатаційного утримання автомобільних доріг. Джерелом фінансування вказаних видів робіт являються державні кошти - державний бюджет України та місцевий бюджет.

Згідно з п. 6 ст. 83 ГПК України приймаючи рішення у справі суд має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою суд у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Згідно з п. 7.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.12р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи те, що підприємство фінансується з державного бюджету, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення у справі № 917/2551/15, надавши відстрочку його виконання до 04.04.2016р.

Керуючись ст. ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 78, п. 6 ст. 83, 82 - 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", (вул. Куйбишева, буд. 22-А, м. Полтава, 36024 () в особі відокремленого підрозділу філії "Полтавський райавтодор" Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Фрунзе, 4, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751; ідентифікаційний код 03446676) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Радомир" (пров. Героїв Бреста, 99, к.72, м. Кременчук, Полтавська область, 39601; ; р/р 8608 в ПАТ "Укрсоцбанк; МФО 300023) 169 561,66 грн. основного боргу, 9332,19грн. - 3 % річних, 100 497,90 грн. - інфляційних та 4 190,70 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Надати Дочірньому підприємству "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" відстрочку виконання рішення на один місяць з моменту набрання рішенням законної сили - до 04.04.2016р.

Повне рішення складено: 22.02.2016р.

Суддя Погрібна С.В.