ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року Справа № 5016/479/2011(18/10)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М. - головуючого,
Коваленка В.М. (доповідач у справі),
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційні скарги 1. Відкритого акціонерного товариства "Готельний комплекс "Русь" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Кияновської Л.В., 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Оствесттур"
на постановувід 26.10.2015 Одеського апеляційного господарського суду
у справі№ 5016/479/2011 (18/10) господарського суду Миколаївської області
за заявою до товариства з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова фірма "КАМАЗ-ТРАНС-СЕРВІС" відкритого акціонерного товариства "Готельний комплекс "Русь"
пробанкрутство

в судовому засіданні взяли участь представники:

ТОВ "Оствесттур" - Олійник В.В., довір.,

ТОВ госпрозрахункова фірма "КАМАЗ-ТРАНС-СЕРВІС" - Осадчий К.Є., довір.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 02.03.2011 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова фірма "КАМАЗ-ТРАНС-СЕРВІС" (далі - ТОВ ГФ "КАМАЗ-ТРАНС-СЕРВІС") порушено провадження у справі № 5016/479/2011(18/10) про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Готельний комплекс "Русь" (далі - ВАТ "ГК "Русь", Боржник) в порядку загальних норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до набрання чинності з 19.01.2013 внесених змін).

Постановою господарського суду Миколаївської області від 10.06.2014 ВАТ "ГК "Русь" визнано банкрутом, відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру, а ліквідатором Боржника призначено арбітражного керуючого Лісєєва К.Ю., якого зобов'язано здійснити відповідні дії у ліквідаційній процедурі у відповідності та в порядку, передбаченому нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України № 4212-VI від 22.12.2011 (далі - Закон про банкрутство).

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 04.11.2014 припинено повноваження ліквідатора ВАТ "ГК "Русь" - арбітражного керуючого Лісєєва К.Ю., призначено ліквідатором Боржника арбітражного керуючого Капінуса А.А., зобов'язано арбітражного керуючого Лісєєва К.Ю. в 10-ти денний термін з дня винесення ухвали передати за актом приймання-передачі всі наявні активи, документацію, печатки та інші матеріали по справі №5016/479/2011 (18/10) призначеному ліквідатору - арбітражному керуючому Капінусу А.А.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 ухвалу господарського суду Миколаївської області від 04.11.2014 в частині призначення ліквідатором ВАТ "ГК "Русь" арбітражного керуючого Капінуса А.А. - скасовано, призначено ліквідатором ВАТ "ГК "Русь" арбітражного керуючого Кияновську Л.В. В іншій частині ухвалу господарського суду Миколаївської області від 04.11.2014 залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 15.09.2015 (суддя - Василяка К.Л.) припинено процедуру ліквідації ВАТ "ГК "Русь", припинено повноваження ліквідатора - арбітражного керуючого Кияновської Л.В., введено процедуру санації у справі про банкрутство ВАТ "ГК "Русь", призначено керуючим санацією ВАТ "ГК "Русь" арбітражного керуючого Кияновську Л.В.; зобов'язано керуючого санацією у місячний строк подати до суду схвалений комітетом план санації ВАТ "ГК "Русь" та ін.

Не погодившись із цією ухвалою суду, ТОВ ГФ "КАМАЗ-ТРАНС-СЕРВІС" звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу господарського суду Миколаївської області від 15.09.2015.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 (головуючий суддя - Богатир К.В., судді: Мишкіна М.А., Таран С.В.) апеляційну скаргу задоволено, ухвалу господарського суду Миколаївської області від 15.09.2015 скасовано, справу № 5016/479/2011(18/10) направлено для розгляду до господарського суду Миколаївської області на стадію ліквідаційної процедури.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням суду апеляційної інстанції, ВАТ "ГК "Русь" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Кияновської Л.В. та товариство з обмеженою відповідальністю "Оствесттур" (далі - ТОВ "Оствесттур") звернулися до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами, в яких просять скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.10.2015, а ухвалу господарського суду Миколаївської області від 15.09.2015 "залишити без змін".

Касаційні скарги мотивовані порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема ст. 26, ч.2 ст. 37, ч.2 ст. 114 Закону про банкрутство, а також норм процесуального права.

ТОВ ГФ "КАМАЗ-ТРАНС-СЕРВІС" надав суду відзив на касаційну скаргу ТОВ "Оствесттур", просив відмовити в її задоволенні, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 "залишити в силі".

Заслухавши пояснення представників ТОВ "Оствесттур", ТОВ ГФ "КАМАЗ-ТРАНС-СЕРВІС" обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, ухвалюючи рішення про припинення процедури ліквідації ВАТ "ГК "Русь", введення процедури санації у даній справі на підставі ч. 2 ст. 37 Закону про банкрутство, місцевий суд виходив з того, що майно Боржника станом на 15.09.2015 не реалізовувалось, план санації ВАТ "ГК "Русь" передбачає перелік заходів з відновлення платоспроможності боржника, а у ТОВ "Оствесттур" наявні ресурси, технічні можливості та реальні наміри для забезпечення виконання плану санації. При цьому, судом першої інстанції встановлено також наявність підстав для призначення керуючим санацією Боржника арбітражного керуючого Кияновської Л.В., яка виконувала повноваження ліквідатора у даній справі.

Апеляційний суд дійшов протилежного висновку та скасовуючи ухвалу суду першої інстанції з направленням справи для розгляду до місцевого суду на стадію ліквідаційної процедури, виходив з того, що план санації не відповідає вимогам ч.8 ст.26, ч. 1 ст. 29 Закону про банкрутство та не може прийматися до уваги судом при вирішенні питання про припинення ліквідаційної процедури та введення процедури санації в порядку ч. 2 ст. 37 цього Закону. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що план санації у новій редакції, так само як і попередній план санації, який був відхилений комітетом кредиторів, не містить будь-яких конкретних заходів відновлення платоспроможності боржника, окрім участі інвестора та погашення кредиторських вимог за його кошти. Також, як зауважив апеляційний суд, суд першої інстанції, призначаючи арбітражного керуючого Кияновську Л.В. керуючим санацією, неповно та неякісно дослідив її кандидатуру.

Однак, суд касаційної інстанції не погоджується з такими висновками апеляційного суду, оскільки вони зроблені всупереч встановленим обставинам справи та з невірним застосуванням норм законодавства.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 37 Закону про банкрутство, за клопотанням комітету кредиторів або інвесторів, або власника майна (органу, уповноваженого управляти майном) банкрута чи з власної ініціативи господарський суд може прийняти рішення про введення процедури санації й після визнання боржника банкрутом у разі наявності плану санації та до початку продажу майна банкрута.

Як встановлено місцевим судом, підтверджується матеріалами справи та враховано при ухваленні за власною ініціативою рішення про припинення процедури ліквідації та введення процедури санації Боржника, наданий ТОВ "Оствесттур" план санації ВАТ "ГК "Русь" (який не є остаточним), передбачає вжиття певних заходів з відновлення платоспроможності боржника, зокрема погашення всіх наявних боргів та збереження можливості обігу акцій Боржника, і, відповідно, недопущення втрат акціонерів в розмірі 63 млн. грн. Окрім цього, господарський суд встановив наявність у ТОВ "Оствесттур" ресурсів та технічних можливостей для забезпечення виконання плану санації та взяв до уваги реальність намірів ТОВ "Оствесттур" відновити платоспроможність ВАТ "ГК "Русь".

Судом першої інстанції встановлено, що майно Боржника станом на 15.09.2015 не реалізовувалось. Зазначений факт не спростовано ні апеляційним судом, ні сторонами у справі. Зокрема, посилання суду апеляційної інстанції на рішення комітету кредиторів про продаж ліквідатором майнових активів Боржника спростовується його (апеляційного суду) власним висновком про те, що продаж майна фактично не було розпочато станом на день винесення ухвали від 15.09.2015.

Посилання суду апеляційної інстанції на необхідність застосування приписів ч. 8 ст. 26 Закону про банкрутство в частині того, що саме до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про схвалення плану санації боржника, змін та доповнень до нього у випадках, передбачених цим Законом, також не спростовує, а, навпаки, доводить правомірність рішення місцевого суду про зобов'язання керуючого санацією подати до суду схвалений комітетом план санації ВАТ "ГК "Русь".

З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що апеляційний суд дійшов власних висновків стосовно плану санації ВАТ "ГК "Русь", зазначивши, що план санації не містить будь-яких конкретних заходів відновлення платоспроможності боржника, окрім участі інвестора та погашення кредиторських вимог за його кошти, не відповідає вимогам Закону про банкрутство і не може прийматися до уваги судом при вирішенні питання про припинення ліквідаційної процедури та введення процедури санації в порядку ч. 2 ст. 37 Закону про банкрутство у випадку розроблення плану санації за участю інвестора. Однак, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою та належної оцінки той факт, що вказаний план санації не був затверджений місцевим судом, а останній зобов'язав керуючого санацією подати до суду схвалений комітетом кредиторів план санації ВАТ "ГК "Русь" як це передбачено положеннями ч. 8 ст. 26 Закону про банкрутство.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення про скасування ухвали місцевого господарського суду, жодним чином не спростував зазначених вище висновків місцевого суду та чітко не навів обґрунтованих доводів з посиланням на норми чинного законодавства.

У зв'язку з цим, висновок апеляційного суду про відсутність підстав для прийняття рішення про введення процедури санації після визнання боржника банкрутом, не можна вважати таким, що ґрунтується на обставинах справи та приписах ч. 2 ст. 37 Закону про банкрутство.

Поряд з викладеним слід зазначити, що місцевим судом при вирішенні питання про призначення керуючим санацією Боржника арбітражного керуючого Кияновської Л.В., яка виконувала обов'язки ліквідатора у даній справі згідно постанови Одеського апеляційного господарського суду від 09.12.2014, не встановлено будь-яких передбачених Законом про банкрутство підстав для відхилення цієї кандидатури. При цьому, суд першої інстанції послався на приписи ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 114 Закону про банкрутство стосовно права господарського суду за власною ініціативою призначити керуючого санацією.

Вмотивованих підстав для скасування цього рішення господарського суду Миколаївської області судом апеляційної інстанції не наведено, обставин, які згідно Закону про банкрутство перешкоджають участі арбітражного керуючого Кияновської Л.В. у даній справі в якості керуючого санації, також не встановлено.

Враховуючи викладене, постанову апеляційного господарського суду з зазначених вище підстав не можна визнати законною та обґрунтованою.

Разом з цим, виходячи з аналізу наведених вище норм та встановлених місцевим судом обставин справи, колегія суддів погоджується з правомірним висновком суду першої інстанції про припинення процедури ліквідації ВАТ "ГК "Русь", введення процедури санації у даній справі, призначення керуючим санацією Боржника арбітражного керуючого Кияновської Л.В. та зобов'язання керуючого санацією подати до суду схвалений комітетом кредиторів план санації ВАТ "ГК "Русь".

При цьому, касаційний суд також враховує, що основною метою Закону про банкрутство є відновлення платоспроможності боржника, мінімізація випадків ліквідації суб'єктів господарювання. Згідно ст.28 цього Закону під санацією розуміється система заходів, що здійснюються під час провадження у справі про банкрутство з метою запобігання визнанню боржника банкрутом та його ліквідації, спрямована на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів шляхом реструктуризації підприємства, боргів і активів та/або зміни організаційно-правової та виробничої структури боржника.

У зв'язку з наведеним та виходячи з повноважень касаційного суду, передбачених нормами п. 6 ст. 1119 ГПК України, оскаржувана постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, як незаконна, а ухвала місцевого суду - залишенню в силі, як така, що відповідає обставинам справи та нормам законодавства.

Керуючись нормами ст.ст. 26, 28, 37, 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги відкритого акціонерного товариства "Готельний комплекс "Русь" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Кияновської Л.В., Товариства з обмеженою відповідальністю "Оствесттур" задовольнити.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 у справі № 5016/479/2011(18/10) скасувати.

3. Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 15.09.2015 справі № 5016/479/2011(18/10) залишити в силі.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич

Постанова виготовлена та підписана 18.02.2016