ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Справа № 910/3631/15-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого суддіДемидової А.М.
суддівВоліка І.М., Шевчук С.Р. (доповідач)
розглянувши касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Ум-LTD"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 02.09.2015
у справі№ 910/3631/15-г господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Ум-LTD"
до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"
провнесення змін до кредитного договору
в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: Собакарьов І.В., дов. б/н від 27.11.2014

- відповідача: Лісовський С.В., дов. № 30-2/44591 від 01.10.2015

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.04.2015 у справі №910/3631/15-г (суддя Спичак О.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2015 (у складі головуючого судді Ткаченка Б.О., суддів Зеленіна В.О., Шевченка Е.О.), у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ум-LTD" до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про внесення змін до кредитного договору № 0 від 06.03.2008 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, ТОВ "Ум-LTD" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, зокрема ч.ч. 1, 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, ч.ч. 1-3 ст. 4, ч. 1 ст. 35, п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України, просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 27.04.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2015 у справі № 910/13474/15 і прийняти нове рішення.

ПАТ "УкрСиббанк" не скористалося правом, наданим ст.1112 ГПК України, не надало відзив на касаційну скаргу, що в силу положень ст.1112 ГПК України не перешкоджає перегляду судових актів, що оскаржуються.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 06.03.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "УМ-LTD" був укладений кредитний договір № 0, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 146 600,00 швейцарських франків, що дорівнювало еквіваленту 711 713,53 грн за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов'язався повернути кредит (грошові кошти) в іноземній валюті та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2.2 кредитного договору позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі у терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток № 1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 06.03.2019, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3., 5.3., 5.5., 5.6., 5.9., 5.10., 5.11., 7.4. договору.

За користування кредитними коштами за цим договором встановлюється процентна ставка в розмірі 9,99% річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позивальника за договором (п.1.3.1 кредитного договору).

ТОВ "УМ-LTD" листом від 24.06.2014 зверталося до банку з пропозицією про зміну умов кредитного договору, зокрема пунктів 1.2.1 та 1.3.1 щодо встановлення строку повернення кредиту у повному обсязі не пізніше 06.03.2020, а також встановлення ставки за користування кредитними коштами з 01.07.2014 по 01.07.2015 у розмірі 0,00 річних, у зв'язку з ситуацією, що склалася на території фактичного місця підприємницької діяльності позивача, з незалежних від ТОВ "УМ-LTD" обставин. При цьому, позивач зазначає, що товариство не могло та не може вплинути на тривалість та сукупність обставин, які перешкоджають нормальній підприємницькій діяльності товариства, яка полягає в наданні в оренду приміщень нежитлового призначення, що знаходяться у місті Ялта АР Крим, для використання цих приміщень іншими суб'єктами підприємницької діяльності.

На підставі ст.ст. 11, 525, 526, 530, 599, 627, 629, 652 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що тимчасова окупація та анексія Автономної Республіки Крим не можуть розцінюватися як істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні кредитного договору №0 від 06.03.2008, оскільки позивачем не було доведено наявності одночасно всіх умов, передбачених у ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, за яких можлива зміна договору за рішенням суду, у зв'язку з чим було відмовлено у задоволенні позову про внесення змін до кредитного договору № 0 від 06.03.2008.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України).

При цьому, як зазначено судами першої та апеляційної інстанцій, позивачем не доведено, що не внесення змін до кредитного договору №0 від 06.03.2008 у зв'язку з тимчасовою окупацією території АР Крим позбавить позивача того, на що він розраховував при укладанні цього кредитного договору, а також порушення співвідношення майнових інтересів сторін внаслідок тимчасової окупації території АР Крим, оскільки наявність такої обставини, як анексія Автономної Республіки Крим не позбавляє ТОВ "УМ-LTD" можливості отримувати плату за надання в оренду приміщень, які належать позивачу та знаходяться в м. Ялта, АР Крим, і позивачем не було надано доказів в підтвердження неможливості використовувати зазначені приміщення і отримувати прибуток.

За таких обставин, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позивачем не було доведено, що внаслідок тимчасової окупації та анексії Автономної Республіки Крим виконання кредитного договору № 0 від 06.03.2008 порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б позивача того, на що він розраховував при укладенні кредитного договору, зокрема щодо неможливості виконання зобов'язань з повернення кредиту та сплаті процентів за користування кредитними коштами в строки, встановлені сторонами у кредитному договорі № 0 від 06.03.2008.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що позивач не навів доказів у розумінні ст. 33 ГПК України, які б підтверджували наявність обставин та умов, визначених у ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правомірного висновку про відсутність правових підстав для застосування положень статті 652 Цивільного кодексу України та внесення змін до кредитного договору №0 від 06.03.2008.

З огляду на викладене та враховуючи, що скаржник в силу ст. 33 ГПК України не довів в установленому законом порядку тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та оскільки в силу вимог ст.1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень у справі № 910/3631/15-г.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ум-LTD" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2015 та рішення господарського суду міста Києва від 27.04.2015 у справі №910/3631/15-г залишити без змін.

Головуючий суддя А.М. Демидова

С у д д я І.М. Волік

С у д д я С.Р. Шевчук