ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2016 р. Справа № 911/5024/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Комунального підприємства Васильківтепломережа, Київська обл., м. Васильків

про стягнення 3 548 321 грн. 21 коп.

Суддя Мальована Л.Я.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 (дов. № 14-4 від 13.01.2015 року)

відповідача: ОСОБА_2 (дов. № 7 від 05.01.2016 року).

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 3 548 321 грн. 21 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 1367/14-ТЕ-17 від 17.12.2013 року, з яких 811 851 грн. 73 коп. - основний борг, 943 366 грн. 76 коп. пеня, 143 508 грн. 69 коп. 3% річних, 1 649 594 грн. 03 коп. інфляційні втрати.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача 11.01.2016 року подав до загального відділу суду заперечення проти позову, в яких просить суд припинити провадження у справі в частині стягнення боргу, оскільки останнім було погашено заборгованість в повному обсязі, а також відмовити в позові в частині невірно нарахованих сум інфляційних втрат та 3% річних та заявляє клопотання про зменшення пені.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 13.01.2016 року по 22.01.2016 року для з'ясування суми боргу та надання позивачем заперечень на відзив відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

17 грудня 2013 року між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та КП «Васильківтепломережа» було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1367/14-ТЕ-17, відповідно до умов якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.1. договору продавець передає покупцеві з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року газ обсягом до 10 787,00 тис. куб. м.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 1 118,974 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 1 118,974 грн., крім того ПДВ 17% - 190,226 грн., всього з ПДВ 1 309,20 грн.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу природний газ, проте останній розрахувався частково та станом на дату звернення з позовом до суду мав заборгованість перед позивачем в сумі 811 851 грн. 73 коп.

Відповідачем було сплачено основний борг у розмірі 811 851 грн. 73 коп. після звернення позивача з позовною заявою до суду.

Приймаючи до уваги, що станом на день розгляду справи відповідач сплатив заборгованість після звернення позивача з позовом до суду, суд вважає, що провадження у справі в цій частині позову підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 статті 80 ГПК України в звязку з відсутністю предмету спору.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 1 649 594 грн. 03 коп. інфляційних втрат та 143 508 грн. 69 коп. 3 % річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому КП «Васильків тепломережа» не погоджується з розміром нарахованих штрафних санкцій, посилаючись на те, що позивачем не було враховано часткові оплати боргу, а також норми чинного законодавства в частині строків нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Згідно наданого відповідачем розрахунку стягненню з останнього підлягають 1 313 994 грн. 42 коп. інфляційних втрат та 137 787 грн. 84 коп. 3% річних, з яким також погоджується суд, не підлягають задоволенню.

Враховуючи обставини справи, з відповідача на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 1 313 994 грн. 42 коп. інфляційних втрат та 137 787 грн. 84 коп. 3 % річних, які нараховані судом відповідно до вимог закону та умов договору.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до п. 7.2. Договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 943 366 грн. 76 коп.

Відповідачем 11.01.2016 року до загального відділу суду подано відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог зважаючи відсутність своєї вини та скрутний фінансовий стан підприємства.

22.01.2016 року до господарського суду Київської області від позивача надійшли заперечення позивача на відзив відповідача, проте доводи викладені в ньому судом не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Статтями 193, 199 ГК України передбачено, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим кодексом та іншими законами.

Згідно зі ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов'язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій (ч.1 ст. 233 ГК України). Схоже правило міститься в ч.3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право господарського суду зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання закріплено в п.3 ч. 1 ст. 83 ГПК України (Постанова Верховного суду України від 03.12.2013 у справі №908/43/13-г).

З урахуванням встановлених судом обставин щодо розміру заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязання, стану виконання відповідачем цього зобовязання, розміру прострочених сум та тяжкого фінансового становища відповідача суд вважає можливим відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України зменшити розмір пені до 471 683 грн. 38 коп. В позові в частині стягнення 471 683 грн. 38 коп. пені відмовити.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 230 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Припинити провадження у справі в частині стягнення боргу в розмірі 811 851 грн. 73 коп.

Стягнути з Комунального підприємства «Васильківтепломережа» (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Декабристів, буд. 60-А, код 31916457) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, код 31916457) 137 787 (сто тридцять сім тисяч сімсот вісімдесят сім) грн. 84 коп. трьох відсотків річних, 1 313 944 (один мільйон триста тринадцять тисяч девятсот сорок чотири) грн. 42 коп. інфляційних втрат, 471 683 (чотириста сімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят три) грн. 38 коп. пені, 48 104 (сорок вісім тисяч сто чотири) грн. 43 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після вступу рішення в законну силу.

Суддя Л.Я. Мальована