ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" лютого 2016 р.Справа № 22/1250-10

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до 1. Публічного акціонерного товариства "Термопластавтомат"

2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Летичівської селищної ради Хмельницької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні другого відповідача - ОСОБА_4

про визнання права власності на приміщення (будову бетонно-змішувального вузла за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 245,7 кв.м)

Суддя Смаровоз М.В.

Представники:

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1: ОСОБА_1, ОСОБА_5 - за довіреністю від 31.08.2015р.;

публічного акціонерного товариства "Термопластавтомат": не з'явився;

фізичної особи-підприємця ОСОБА_2: ОСОБА_2, ОСОБА_6 - за договором від 02.02.2016р.;

Летичівської селищної ради Хмельницької області: не з'явився;

ОСОБА_4: ОСОБА_6 - за довіреністю від 04.07.2014р.

У судовому засіданні 16.02.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позивач, з урахуванням заяви про уточнення від 07.09.2010р. та заяви про зміну підстав позову від 12.01.2016р. (прийнятих судом), просить суд задовольнити позов про визнання за позивачем права власності на приміщення (будову бетонно-змішувального вузла за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 245,7 кв.м).

В обгрунтування позовних вимог позивач відзначив, зокрема, що 11.11.1998р. під час проведення прилюдних торгів по продажу майна, що проводилися судовим виконавцем Летичівського районного суду Волосяною Н.М. за актом від 22.10.1996р. про накладення арешту на майно боржника - ВАТ „Термопластавтомат", відповідача по цій справі, позивачем були придбані у приватну власність: частина приміщення гуртожитку (столярна майстерня), розташована на земельній ділянці 0,2 га за адресою: АДРЕСА_2, вартістю 4950 грн. 14.12.1998р. під час проведення прилюдних торгів по продажу майна у смт. Летичів, які також проводилися судовим виконавцем Летичівського районного суду Волосяною Н.М. згідно з актом про накладення арешту від 22.10.1996р., позивачем також була придбана у власність будова бетонно-розчинного вузла, розташована на земельній ділянці 800 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 2100 грн. Як вказує позивач, про придбання вищевказаного майна з прилюдних торгів йому було видано відповідні акти від 11 листопада та 14 грудня 1998р., складені судовим виконавцем Летичівського районного суду Волосяною Н.М. і затверджені суддею цього ж суду, а про передачу придбаного нерухомого майна в натурі Летичівським заводом пресових вузлів Хмельницького виробничого об'єднання „Термопластавтомат" видано відповідні накладні. Також, як зазначив позивач, передача даного майна була зафіксована накладними від 11.01.1999 р., які мають кутовий штамп та завірені круглою печаткою Летичівського заводу пресових вузлів Хмельницького виробничого об'єднання „Термопластавтомат". В актах проведення прилюдних торгів від 11 листопада та 14 грудня 1998р. вказано, що з торгів реалізовувалося майно Летичівського заводу пресових вузлів ВАТ „Термопластавтомат", тобто власником цього майна на момент його придбання позивачем було саме ВАТ „Термопластавтомат". Таким чином, документами, що підтверджують факт придбання позивачем у власність вказаних об'єктів нерухомого майна з прилюдних торгів є: 1) акти прилюдних торгів від 11 листопада та 14 грудня 1998р.; 2) накладні від 11 січня 1999р.; 3) довідка банку про оплату вартості, здійсненої шляхом безготівкового переказу коштів. Крім того, позивач звертає увагу на те, що після придбання даних споруд та надання позивачем квитанцій про оплату їх вартості, відповідач передав їх згідно з накладними і з цього часу позивач використовує їх для здійснення підприємницької діяльності. Розпорядженням Хмельницької обласної державної адміністрації земельна ділянка, на якій розташовано приміщення бетонно-змішувального вузла, передана позивачу в оренду. Повна оплата вартості придбаних приміщень позивачем була здійснена в декілька етапів - готівкою та безготівковим перерахунком коштів з поточного рахунку ПП ОСОБА_1, відкритого в Летичівській філії АБ „Поділля" на користь Летичівського районного суду на відповідний рахунок у Летичівському відділенні АПБ „Україна". Як стверджує позивач, після придбання вказаних об'єктів нерухомості позивач провів їх ремонт та переобладнання, на що витратив значні кошти, і по даний час ними законно володіє. Однак, незважаючи на звернення позивача до ВАТ „Термопластавтомат", фактично укладений і виконаний у повному об'ємі сторонами договір купівлі - продажу даного майна нотаріально не був посвідчений і тому 07.03.2006р. позивач письмово звернувся до відповідача з клопотанням про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу вищевказаного майна. Однак, відповідач у листі № 52/275 від 28.03.2006р. в задоволенні вимог позивача відмовив.

Також позивачем відзначено, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем у даному судовому спорі, оскільки приміщення механічного цеху площею 71,7 кв. м ніколи не будувалося останнім та, відповідно, не могло перебувати у його власності. Зазначено, що площа будови бетонно-змішувального вузла (245,7 кв. м) визначена працівниками Хмельницького БТІ у порядку, встановленому законодавством.

Крім того, позивачем вказано, що 11.05.2006р. Хмельницьким бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічні паспорти даних об'єктів з планами придбаних позивачем приміщень. 13.07.2006р. позивач звертався до відділу державної виконавчої служби Летичівського району Хмельницької області з вимогами щодо оформлення позивачем права власності на придбане майно. Однак, позивачу відділом державної виконавчої служби Летичівського району також було відмовлено у посвідченні права власності на придбані об'єкти. Відмова була мотивована тим, що в 1998р. судові виконавці входили до складу районного суду. Посилаючись на п. 16 „Положення про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1448 від 22.12.1997р. із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 1294 від 17.08.1998р., позивач зазначив, що на підставі акта про проведений аукціон нотаріус видає переможцю аукціону свідоцтво про придбання майна на аукціоні. Відповідно до вимог даної норми закону позивач також неодноразово звертався до нотаріальної контори за місцем розташування майна з заявою про видачу Свідоцтва про придбання вказаних приміщень на аукціоні, згідно з актами прилюдних торгів від 11 листопада і 14 грудня 1998р. Як стверджує позивач, 19.02.2010р. отримав письмову відповідь на останнє звернення до державного нотаріуса Летичівського району ОСОБА_8 з проханням оформлення права власності на придбане майно та видачу свідоцтва про придбання майна на аукціоні. Свою відмову у видачі позивачу свідоцтва про придбання майна на аукціоні нотаріус мотивував посиланнями на зміни в законодавстві, що сталися після придбання позивачем вказаного майна. Тому, позивач звертає увагу на те, що відмова нотаріуса доводить той факт, що в передбачений законом спосіб оформити право власності на придбане на аукціоні нерухоме майно шляхом одержання нотаріального свідоцтва про придбання даного майна позивач не може через відмову нотаріуса у видачі такого свідоцтва. Разом з тим, як зазначив позивач, в грудні 2008р. позивач звернувся до Хмельницького БТІ з заявою про реєстрацію права власності та видачу свідоцтва про право власності на придбані позивачем нежитлові приміщення. 26.12.2008р. Хмельницьким БТІ позивачу було відмовлено у реєстрації права власності на придбані приміщення з посиланням на те, що надані позивачем документи не є правовстановлюючими.

Позивачем також наголошено на тому, що через відмову нотаріуса у видачі фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 свідоцтва про придбання майна на аукціоні позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 16, 328, 392 ЦК України, позивач просить суд задовольнити позов у частині позовних вимог до публічного акціонерного товариства "Термопластавтомат".

Позивачем подано заяву від 12.01.2016р., в якій позивач відмовляється від позову в частині позовних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю матеріальних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

08.02.2016р. позивачем подано заяву про залучення третьої особи, в якій у зв'язку з відмовою від позову в частині позовних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, просить залучити ОСОБА_2 до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

З приводу клопотання щодо залучення до участі в даній справі в якості третьої особи ОСОБА_2 судом відзначається, що відповідно до ст.27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Суд вважає, що в зв'язку з доцільністю вирішення питання щодо прийняття відмови від позову в частині позовних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 при прийнятті рішення по суті, з огляду на зміст наявних матеріалів справи, суб'єктний склад учасників процесу (фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 визначено відповідачем), відсутні підстави для задоволення клопотання щодо залучення до участі в даній справі в якості третьої особи ОСОБА_2.

Крім того, 08.02.2016р. позивачем подано заяву про призначення будівельно-технічної експертизи, відповідно до якого просить суд призначити судову будівельно-технічну експертизу для вирішення питання щодо визначення того, чи будувалося приміщення механічного цеху площею 71,7 кв. м одночасно з іншими приміщеннями нежитлового приміщення - будови бетонно-змішувального вузла загальною площею 245,7 кв. м по АДРЕСА_5 та чи могло за таких умов відбутися будівництво гаража по АДРЕСА_4 за межами смт Летичів як частини приміщення бетонно-змішувального вузла загальною площею 245,7 кв. м. Просить поставити для роз'яснення судовому експерту наступні питання: 1) Чи мають приміщення змішувального вузла площею 130,6 кв.м, механічного цеху площею 71,7 кв. м, кладової площею 31,9 кв. м, кладової площею 5,7 кв. м, які входять до складу нежитлового приміщення - будови бетонно-змішувального вузла загальною площею 245,7 кв. м по АДРЕСА_6 спільний фундамент, стіни, підлогу, перекриття, дах, чи розміщені вони на вапнякових сховищах (підвальне приміщення), та чи збудовані вказані приміщення з ідентичних матеріалів? 2) Чи будувалося приміщення механічного цеху площею 71,7 кв.м одночасно з приміщенням змішувального вузла площею 130,6 кв.м, кладової площею 31,9 кв. м, кладової площею 5,7 кв.м, які входять до складу нежитлового приміщення - будови бетонно-змішувального вузла загальною площею 245,7 кв.м, яке розташоване по АДРЕСА_6, чи було побудовано пізніше? 3) Чи будувалося приміщення гаража площею 69,1 кв.м, яке розташовано по АДРЕСА_4 за межами смт. Летичів Хмельницької області, одночасно з приміщенням змішувального вузла площею 130,6 кв. м, кладової площею 31,9 кв. м, кладової площею 5,7 кв.м, які входять до складу нежитлового приміщення - будови бетонно-змішувального вузла загальною площею 245,7 кв. м, яке розташоване по АДРЕСА_3 чи було побудовано пізніше? Яка фактична площа в натурі приміщення гаража, яке розташовано по АДРЕСА_4 4) Чи має приміщення гаража площею 69,1 кв. м, яке розташовано по АДРЕСА_5 спільний фундамент, стіни, підлогу, перекриття, дах з приміщення змішувального вузла площею 130,6 кв. м, приміщенням кладової площею 31,9 кв. м, приміщенням кладової площею 5,7 кв. м, які входять до складу нежитлового приміщення - будови бетонно-змішувального вузла загальною площею 245,7 кв. м по АДРЕСА_6 та чи розміщено вищевказані приміщення на вапнякових сховищах (підвальне приміщення), та чи збудовано вказані приміщення з ідентичних матеріалів?

При розгляді клопотання про призначення експертизи судом враховується, що відповідно до ч.1 ст.41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Пунктом 1 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

Беручи до уваги вищенаведені положення Господарського процесуального кодексу України, зміст наявних матеріалів справи, доводи сторін, зважаючи на те, що обставини справи, з'ясування яких необхідно для вирішення спору, можуть бути доведені за допомогою наявних у справі засобів доказування, враховуючи при цьому факт відмови позивача від позову в частині позовних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та відсутність доказів оспорювання публічним акціонерним товариством „Термопластавтомат" права власності на приміщення (будову бетонно-змішувального вузла за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 245,7 кв.м), суд вважає, що відсутня необхідність у роз'ясненні експертом питань, що виникають при вирішенні господарського спору. Тому клопотання позивача про призначення експертизи не підлягає задоволенню.

Представник публічного акціонерного товариства "Термопластавтомат" (до перейменування - відкритого акціонерного товариства „Термопластавтомат") у відзиві на позов відзначив, зокрема, що придбання приміщення здійснювалось через проведення публічних торгів. Торги проводилось судовим виконавцем Летичівського районного суду. ВАТ „Термопластавтомат" продажу не здійснювало і не могло здійснювати, так як реалізація майна відбувалася у примусовому порядку. У зв'язку з цим ВАТ „Термопластавтомат" не є учасником правовідносин щодо продажу майна, не може укладати договір купівлі - продажу чи іншим чином вирішувати питання про право власності. Позивач після торгів у своїх інтересах зобов'язаний здійснити нотаріальне посвідчення актів торгів. Нотаріат затверджував аналогічні акти торгів відповідно до постанови КМУ № 1448 від 22.12.1997р.

Враховуючи вищевикладене, представник першого відповідача вважає, що ПАТ „Термопластавтомат" не є належним відповідачем у справі.

Представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заперечує проти прийняття судом відмови від позову в частині позовних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, вказуючи на те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спір відносно нерухомого майна, адже частина приміщення бетоннно-змішувального вузла та гараж (ОСОБА_2.) є одним і тим же приміщенням. Гараж ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки, ОСОБА_1 заявленими вимогами про визнання права власності претендує на нерухоме майно (гараж), що належить ОСОБА_2, то ОСОБА_2 є належним відповідачем, враховуючи зміст постанови Вищого господарського суду України від 12 серпня 2015 року.

Крім того, заперечуючи проти позову, представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відзначив, що незважаючи на те, що на побудований гараж за ОСОБА_2 було оформлено відповідні документи на право власності на гараж та земельну ділянку, при виготовленні технічного паспорту на бетонно-змішувальний вузол на ім'я ОСОБА_1 вказаного враховано не було і безпідставно зазначена загальна площа двох окремих об'єктів нерухомого майна. Крім правовстановлюючих документів на гараж та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_4 про той факт, що гараж є окремим об'єктом нерухомого майна і належить іншому власнику, свідчить те, що спірне приміщення гаража (в технічному паспорті, виданому на імя ОСОБА_1, зазначене як приміщення механічного цеху) є ізольованим та не містить проходів до іншої частини будівлі.

Також відзначено, що жодного доказу, який би підтверджував площу бетонно-змішувального вузла на час придбання у 1998 році, позивачем не надано. Звертається увага суду на те, що придбане позивачем нерухоме майно на час придбання не могло рахуватись як нерухоме, а було лише будівельними матеріалами, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є власниками гаража, розташованого за адресою АДРЕСА_4, то вони як подружжя в рівних частках мають право на вказане майно.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.41 Конституції України, ст. 331 ЦК України, представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та ОСОБА_4 просить суд у позові відмовити.

Представник Летичівської селищної ради Хмельницької області просить суд розглядати справу за його відсутності.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

На підставі виконавчого напису нотаріуса Летичівської районної нотаріальної контори від 23 вересня 1996 року звернуто стягнення на майно ВАТ "Термопластавтомат" (Летичівського заводу пресових вузлів).

Як зазначено в акті від 11.11.1998 року, затвердженому суддею Летичівського районного суду, позивачу за 4950,00 грн. продано частину гуртожитку (столярну майстерню). Також, як зазначено в акті від 14.12.1998р. , затвердженому суддею Летичівського районного суду, позивачу за 2100,00 грн. продано будову БСУ.

Відповідно до накладних від 11.01.1999 року вказані вище будівлі передано ОСОБА_1.

Листом від 07.03.2006 р., адресованим директору ВАТ "Термопластавтомат", позивач просив забезпечити явку повноважного представника товариства у Летичівську районну нотаріальну контору для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу гуртожитку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, вартістю 4950,00 гривень.

28 березня 2006 року ВАТ "Термопластавтомат" повідомлено позивача про те, що ВАТ "Термопластавтомат" не виступало продавцем у даному випадку, а тому не може вчиняти дії по посвідченню даного договору. Придбання приміщення здійснювалось через проведення публічних торгів. Торги проводилось судовим виконавцем Летичівського районного суду, який і повинен був оформити відповідні документи.

Листом від 17.07.2006 р., адресованим відділу ДВС Летичівського районного управління юстиції Хмельницької області, позивач просив забезпечити явку повноважного представника відділу у Летичівську районну нотаріальну контору для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, вартістю 4950,00 гривень.

Відповідно до листа Хмельницького бюро технічної інвентаризації від 26.12.2008 р. №10563/01-15 повідомлено ОСОБА_1 про те, що надані останнім документи не є правовстановлюючими, на підставі яких видається свідоцтво про право власності.

18.09.2010 р. Хмельницьке бюро технічної інвентаризації повідомило господарський суд про те, що згідно електронних та документальних даних БТІ право власності на спірний об'єкт не зареєстровано.

Згідно з листом державного нотаріуса Летичівської державної контори від 19.02.2010 р., акт від 11.11.1998 р. не відповідає законодавству України на даний період, зокрема розділу 25 інструкції "Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", оскільки не вказано ким, коли, і де проводились прилюдні торги чи аукціон, немає характеристики реалізованого майна, адреси боржника і покупців, немає даних про правовстановлючий документ на нерухоме майно.

Рішенням Летичівської селищної ради 5-ого скликання №7 від 16.01.2007 р. надано дозвіл підприємцю ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування приміщення столярної майстерні по АДРЕСА_3

У листі прокурора Летичівського району Хмельницької області № 0071-06 від 14.11.2006р., адресованому ОСОБА_1 повідомлено про те, що перевіркою встановлено, що посадові особи Летичівської селищної ради рішенням 12 сесії № 18 від 27.07.2004р. надали дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в АДРЕСА_5 громадянину ОСОБА_2 Рішенням 19 сесії № 11 від 02.11.2005р. було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано земельну ділянку площею 80м. в приватну власність для будівництва та обслуговування індивідуального гаража по АДРЕСА_6 Також встановлено, що дана споруда вже знаходилась на даній земельній ділянці, про що знали на момент винесення зазначених вище питань на розгляд сесії землевпорядник селищної ради, архітектор та інші посадові особи. Крім того, у листі повідомлено про те, що адреса АДРЕСА_4 не затверджувалась Летичівською селищною радою. Крім того, як вказано у листі, прокуратурою Летичівського району внесено 2 документи прокурорського реагування.

Як вбачається з копії додатку до статуту ВАТ „Термопластавтомат", затвердженого загальними зборами акціонерів ВАТ „Термопластавтомат" протоколом від 26.04.2012р., а саме п. 1.2. розділу 1 „Загальні положення" викладено у наступній редакції: „1.2. назва товариства: публічне акціонерне товариство „Термопластавтомат".

Відповідно до рішення господарського суду Хмельницької області від 21.09.2010 р. у справі № 22/1250-10 відмовлено в позові приватного підприємця ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства "Термопластавтомат" та приватного підприємця ОСОБА_2 за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Летичівської сільської ради про визнання права власності на нежитлові приміщення - будови бетонно-змішувального вузла за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею 245,7 кв.м.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 09.12.2010 р. у справі № 22/1250-10 рішення господарського суду Хмельницької області від 21.09.2010 р. скасовано та постановлено нове, відповідно до якого позов задоволено частково, визнано право власності підприємця ОСОБА_1 на нежитлове приміщення - будівлю бетонно-змішувального вузла за адресою: АДРЕСА_6 загальною площею 245,7 м2. У позові до приватного підприємця ОСОБА_2 відмовлено.

Вищий господарський суд України постановою від 12.06.2015 р. у справі № 22/1250-10 касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнив, рішення господарського суду Хмельницької області від 21.09.2010 р. та постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 09.12.2010 р. скасував, справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції. Вищий господарський суд України у постанові вказав, що при новому розгляді справи суду слід більш ретельно з'ясувати питання щодо характеристики будівлі, придбаної позивачем з прилюдних торгів, зокрема, витребувати документи щодо площі бетонно-змішувального вузла на час його продажу з прилюдних торгів (що було зроблено під час нового розгляду справи), перевірити та надати належну правову оцінку доводам відповідача ПП ОСОБА_2 про те, що зареєстрований за ним на праві власності індивідуальний гараж площею 69,1 м2 за адресою АДРЕСА_4 і приміщення механічного цеху площею 71,7 м2 бетонно-змішувального вузла (згідно технічного паспорту) за адресою АДРЕСА_6 є одним і тим же приміщенням.

В матеріалах справи також наявні: копія листа № 0071-06 від 14.11.2006р.; копія відповіді на запит № 74/01-26 від 20.06.2012р.; копія відповіді на запит № 8892/01-15 від 25.10.2012р.; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Летичівською селищною радою 27.02.2006р., копія технічного паспорту на приміщення бетонно-змішувального вузла; копія Витягу про державну реєстрацію прав, виданого Хмельницьким БТІ № 28790663 від 26.01.2011р.; копія листа ВАТ „Термопластавтомат" № 554 від 30.06.2006р.; копія Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди, складеного ТОВ „Подільський земельний центр" у 2013р.; копія технічного паспорту на гараж в гаражному масиві, що знаходиться по АДРЕСА_4, виданого Хмельницьким БТІ 27.01.2006р.; копія договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.10.2006р.; копія Витягу з Державного реєстру правочинів № 3001827 від 10.10.20006р.; копія акту опису майна основних фондів у фірмі „Гідравліка" станом на 01.08.1996р.; копія фототаблиці; копія протесту № 0071-06 від 14.11.2006р., винесеного прокуратурою Летичівського району Хмельницької області тощо.

Досліджуючи надані по справі докази та пояснення сторін, судом приймається до уваги таке.

Як встановлено судом, позивач у заяві від 12.01.2016р. відмовляється від позову в частині позовних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю матеріальних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

Судом відзначається, що відповідно до частин 4, 6 ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову. Господарський суд не приймає відмови від позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

З огляду на наведене, оскільки визначення відповідача та формулювання позовних вимог до того чи іншого відповідача є прерогативою позивача, враховуючи, що судом роз'яснено представнику позивача передбачені ГПК України наслідки часткової відмови від позову, перевірено навність відповідних повноважень у представника позивача, оскільки такі дії не суперечать законодавству та не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд відповідно до ст.ст.22, 78 ГПК України вважає за необхідне прийняти відмову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від позову у справі № 22/1250-10 в частині позовних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання права власності на приміщення (будову бетонно-змішувального вузла за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 245,7 кв.м) та припинити провадження у справі в цій частині позовних вимог на підставі п. 4 ч.1 ст. 80 ГПК України. При цьому судом не береться до уваги посилання представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на зроблений у постанові Вищого господарського суду України від 12 серпня 2015 року висновок про те, що підприємець ОСОБА_2 є належним відповідачем у справі, оскільки такий висновок було зроблено судом касаційної інстанції за обставин, коли позивач підтримував позовні вимоги до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2. Крім того, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не позбавлені права на звернення до суду у разі оспорювання права власності на належне їм майно, у випадку наявності перешкод в користуванні належним їм майном чи у разі наявності інших фактів порушення їх прав.

З приводу позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Термопластавтомат" про визнання права власності на приміщення (будову бетонно-змішувального вузла за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 245,7 кв.м) судом відзначається наступне.

Частиною 1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно зі ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільного права є визнання права.

Частиною 1 ст.328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з ч.1 ст.210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як встановлено судом, в обгрунтування позовних вимог до публічного акціонерного товариства "Термопластавтомат" про визнання права власності на приміщення позивач, зокрема, посилається на те, що 07.03.2006р. позивач письмово звернувся до відповідача з клопотанням про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу вищевказаного майна. Однак, відповідач у листі № 52/275 від 28.03.2006р. в задоволенні вимог позивача відмовив. При цьому, ПАТ „Термопластавтомат" у відзиві відзначено, що воно не є учасником правовідносин щодо примусового продажу майна, не може укладати договір купівлі - продажу чи іншим чином вирішувати питання про право власності.

Судом з приводу вищенаведеного відзначається, що позивачем не враховано, що пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Однак, продаж майна у встановленому законом порядку під час примусового виконання виконавчого документа (у даному разі - виконавчого напису нотаріуса) виключає наявність взаємного вільного волевиявлення сторін, необхідного для укладення договору. Відтак, відповідач обгрунтовано заперечував проти укладення та посвідчення договору купівлі-продажу майна, не оспорюючи при цьому права власності позивача на приміщення, зазначене у позовній заяві.

Більше того, обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що позивачу відділом державної виконавчої служби Летичівського району було відмовлено у посвідченні права власності на придбані об'єкти, Хмельницьким БТІ позивачу було відмовлено у реєстрації права власності на придбані приміщення. Позивачем також наголошено на тому, що через відмову нотаріуса у видачі фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 свідоцтва про придбання майна на аукціоні позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. Однак, відмова означених осіб у вчиненні дій щодо оформлення права власності за позивачем також жодним чином не засвідчує факту оспорювання чи невизнання права власності позивача публічним акціонерним товариством "Термопластавтомат".

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, незалежно від вирішення питання щодо характеристики будівлі, придбаної позивачем з прилюдних торгів, оскільки всупереч вимогам вищезазначеної статті 392 Цивільного кодексу України та ст.33 Господарського процесуального кодексу України позивачем не надано доказів, які би підтверджували оспорювання чи невизнання публічним акціонерним товариством "Термопластавтомат" права власності позивача на будову бетонно-змішувального вузла за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 245,7 кв.м, суд вважає, що заявлені до публічного акціонерного товариства "Термопластавтомат" позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, у позові фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Термопластавтомат" про визнання права власності на приміщення (будову бетонно-змішувального вузла за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 245,7 кв.м) слід відмовити.

Керуючись ст.ст.1, 2, 45, 12, 13, 33, 43-49, 78, 80 (п.4 ч.1), 82-85, 115 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Термопластавтомат" про визнання права власності на приміщення (будову бетонно-змішувального вузла за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 245,7 кв.м) відмовити.

Прийняти відмову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від позову у справі № 22/1250-10 в частині позовних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання права власності на приміщення (будову бетонно-змішувального вузла за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 245,7 кв.м).

Припинити провадження у справі № 22/1250-10 в частині позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання права власності на приміщення (будову бетонно-змішувального вузла за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 245,7 кв.м).

Повний текст рішення складено 22.02.2016р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддрук. 3 прим.: 1 - до справи; 2 - ПАТ „Термопластавтомат" (29000, м. Хмельницький, вул. Курчатова, буд. 8); 3 - Летичівська селищна рада (31500, Хмельницька область, смт. Летичів, вул. Леніна, 16).