ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2016р. Справа№ 914/25/16

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області (м. Львів)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Горизонт» (м. Червоноград, Львівська обл.)

третя особа 1, що не заявляє самостійний вимог на предмет спору: Червоноградський міський центр зайнятості (м. Червоноград, Львівська обл.)

третя особа 2, що не заявляє самостійний вимог на предмет спору: Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» (м. Червоноград, Львівська обл.)

про: стягнення неустойки в розмірі 14561,08 грн., виселення з орендованого приміщення та зобовязання повернути майно.

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Черменєвій В.С.

Представники:

від позивача: Жуган довіреність № 18-11-07795 від 02.12.2015 року.

ОСОБА_1 довіреність № 18-11-07796 від 02.12.2015 року.

від відповідача: ОСОБА_2 наказ № 1 від 04.01.1996 року.

ОСОБА_3 довіреність № 16.050/1 від 16.02.2016 року.

від третьої особи 1: Не зявився.

від третьої особи 2: Не зявився.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Горизонт» про стягнення неустойки в розмірі 14561,08 грн., виселення з орендованого приміщення та зобовязання повернути майно.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.01.2016 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 19.01.2016 року. Ухвалою суду від 19.01.2016 року розгляд справи відкладено до 04.02.2016 року, в звязку з відсутністю представника відповідача. Ухвалою суду від 04.02.2016 року розгляд справи відкладено до 08.02.2016 року, згідно клопотання відповідача. Ухвалою суду від 08.02.2016 року розгляд справи відкладено до 16.02.2016 року, згідно клопотання відповідача та в звязку з відсутністю його представника та представників третьої особи 1 та третьої особи 2. Ухвалою суду від 16.02.2016 року розгляд справи відкладено до 19.02.2016 року, в звязку з відсутністю представників третьої особи 2 та для надання доказів. Ухвалою суду від 19.02.2016 року розгляд справи відкладено до 22.02.2016 року, в звязку з відсутністю представників третьої особи 2 та для надання доказів. Ухвалою суду від 22.02.2016 року розгляд справи відкладено до 24.02.2016 року, в звязку з відсутністю представників третьої особи 1 та третьої особи 2 та згідно клопотання третьої особи 1.

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 06.01.2016 року, про відкладення від 19.01.2016 року, від 04.02.2016 року, від 08.02.2016 року, від 16.02.2016 року, від 19.02.2016 року, від 22.02.2016 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

04.02.2016 року в судовому засіданні позивач подав додаткові докази до матеріалів справи.

16.02.2016 року за вх. № 6411/16 позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

19.02.2016 року за вх. № 885/16 позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача неустойку в розмірі 23837,31 грн., виселити з орендованого приміщення та зобовязати повернути майно.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 06.01.2016 року, про відкладення від 19.01.2016 року, від 04.02.2016 року, від 08.02.2016 року, від 16.02.2016 року, від 19.02.2016 року, від 22.02.2016 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

22.01.2016 року за вх. № 2539/16 відповідач подав заяву по справі.

04.02.2016 року в судовому засіданні відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

08.02.2016 року за вх. № 4976/16 відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

08.02.2016 року за вх. № 4977/16 відповідач подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

16.02.2016 року за вх. № 6412/16 відповідач подав відзив на позовну заяву.

19.02.2016 року за вх. № 6807/16 відповідач подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

19.02.2016 року за вх. № 6806/16 відповідач подав письмові пояснення по справі.

19.02.2016 року за вх. № 6795/16 відповідач подав клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

22.02.2016 року за вх. № 7164/16 відповідач подав письмові пояснення по справі.

22.02.2016 року за вх. № 7165/16 відповідач подав клопотання про долучення додаткових доказів.

Третя особа 1 вимог ухвали суду про відкладення від 04.02.2016 року, від 08.02.2016 року, від 16.02.2016 року, від 19.02.2016 року, від 22.02.2016 року виконала частково, явку поважного представника в судове засідання не забезпечила.

16.02.2016 року за вх. № 6204/16 третя особа 1 подала клопотання по справі.

19.02.2016 року за вх. № 6740/16 третя особа 1 подала пояснення по справі.

22.02.2016 року за вх. № 6969/16 третя особа 1 подала клопотання про відкладення розгляду справи.

Третя особа 2 вимог ухвали суду про відкладення від 04.02.2016 року, від 08.02.2016 року, від 16.02.2016 року, від 19.02.2016 року, від 22.02.2016 року виконала, явку поважного представника в судове засідання не забезпечила.

15.02.2016 року за вх. № 5996/16 третя особа 2 надіслала інвентаризаційну та реєстраційну справи.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частину рішення виготовлено, підписано та оголошено 24.02.2016 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, 31.07.2009 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (надалі позивач, Орендодавець) та ТзОВ фірма "Горизонт" (надалі відповідач, Орендар) укладено Договір оренди № 91 нерухомого державного майна (надалі - Договір).

31.07.2009 р. актом приймання-передачі індивідуально визначеного нерухомого Майна, що належить до державної власності згідно Договору, Орендодавцем передано, а Орендарем прийнято в строкове платне користування Майно.

Відповідно до п. 1.1 Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - вбудовані нежитлові приміщення, загальною площею 157,1 м.кв., які знаходяться в підвалі двоповерхової адміністративної будівлі, за адресою: м.Червоноград, вул. Паркова, 4А, що знаходиться на балансі Червоноградського міського центру зайнятості ( далі - Балансоутримувач).

Позивач наголошує, що термін Договору оренди № 91 від 31.07.2009 р. закінчився 27.07.2015 р.

Відповідно ст. 291 ГК України, договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря, він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно з п. 10.9 Договору, у разі припинення або розірвання цього Договору, Майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу.

Позивач зазначає, що, відповідно до п. 10.11 Договору, Майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання Орендарем та Балансоутримувачем акта приймання-передавання, один примірник якого протягом трьох днів Орендарем скеровується Орендодавцю. Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення Майна покладається на Орендаря.

Згідно з п. 5.9. Договору, Орендар зобов'язується, у разі припинення або розірвання Договору, повернути Балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Балансоутримувачу збитки, в разі погіршення стану або втрати орендованого Майна з вини Орендаря.

Згідно з ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач зазначає, що станом на час звернення з позовом докази підписання акта приймання-передавання між балансоутримувачем та орендарем в регіональному відділенні відсутні.

У ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі припинення договору найму, згідно з ст. 785 ЦК України, наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Позивач наголошує, що, відповідно до п. 10.12. Договору, якщо Орендар не виконує обов'язку щодо повернення Майна, Орендодавець має право вимагати від Орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за весь час користування Майном за час прострочення.

Відповідно до ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначено розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Оскільки, за твердженням позивача, Орендарем - ТзОВ фірма "Горизонт" не повернено орендоване майно у встановлений термін, то Орендодавцем нараховано неустойку в порядку ст. 785 ЦК України, у розмірі 14561,08 грн. за період з 31.07.2015 р. по 30.11.2015 р.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Позивач зазначає, що у зв'язку з закінченням терміну дії Договору, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області скерувало на адресу орендаря - заяву № 11-03-04832 від 31.07.2015 р. про припинення договору оренди нерухомого державного майна № 91 від 31.07.2009 р. (надалі - Заява). Заява була скерована Орендарю рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 217. Як вказано в повідомлені про вручення, 04.08.2015 р. Заява була отримана Орендарем (ОСОБА_4). Відповідачем не представлено належних доказів про те, що станом на серпень 2015 року ОСОБА_4 не перебувала в трудових відносинах з ТзОВ фірма "Горизонт". Крім цього, чинними нормативними актами не передбачено обов'язку орендодавця щодо встановлення особи, яка отримує поштову кореспонденцію за наслідками надання відділеннями поштового зв'язку відповідної послуги. Орендодавець (позивач) вжив усіх передбачених чинним законодавством заходів щодо вираження своєї волі в частині небажання продовжувати орендні відносини у формі заяви про припинення договору оренди, яка скерована на адресу орендаря, як зазначалось вище, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Як вбачається з тексту вказаної заяви та з повідомлення про її вручення орендареві, вказаний документ скеровано на юридичну адресу орендаря. Орендодавець не несе відповідальності за коло осіб, які за вказаною адресою мають можливість отримувати кореспонденцію відповідача.

Отже, на думку позивача, для припинення договору оренди достатнім є вираження стороною в обумовлений законом строк своєї волі у формі заяви про небажання продовжувати орендні відносини. При цьому, законодавчо на орендодавця покладається лише обов'язок зробити заяву про відсутність у нього намірів продовжувати орендні правовідносини і не встановлено, у який спосіб він повинен пред'явити (зробити, повідомити) таку заяву. У сфері орендних відносин усталеною є практика надсилання відповідної письмової заяви рекомендованим листом за адресою місцезнаходження (місця проживання) орендаря, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, або за іншою поштовою адресою, що була повідомлена орендарем в установленому порядку.

Крім цього, позивач звертає увагу суду на те, що Червоноградський міський центр зайнятості отримав копію заяви № 11-03-04832 від 31.07.2015 р. про припинення договору оренди, яку регіональне відділення скеровувало одночасно з оригіналом заяви на адресу відповідача.

Відповідно до п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернету, підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк (заява Регіонального відділення № 11-03-04832 від 31.07.2015 р. про припинення договору оренди нерухомого державного майна № 91 від 31.07.2009 р.), то такий договір припиняється.

Крім цього, позивач звертає увагу на те, що, як було сказано відповідачем в судовому засіданні, з телефонної розмови він в другій половині серпня 2015 року знав про те, що договір оренди Орендодавець не має наміру продовжувати. Отже протягом місяця після закінчення договору оренди відповідач був повідомлений про припинення договору оренди.

19.02.2016 року за вх. № 885/16 позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача неустойку в розмірі 23837,31 грн., виселити з орендованого приміщення та зобовязати повернути майно.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, про необхідність повідомлення Орендаря (відповідача) за 3 (три) місяці до дати припинення дії договору.

Відповідач зазначає, що щодо обгрунтування можливих підстав припинення Договору оренди від 31.07.2009 р., то як випливає із листа Мінсоцполітики №16957/0/14-15/026 від 09.11.2015 р., розглядалась можливість використання баланеоутримувачем (Червоноградський міський центр зайнятості) орендованого приміщення для виконання покладених на нього завдань і функцій - розміщення архіву та центру професійно-технічної освіти.

Відповідач наголошує, що відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий; термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну .договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

На думку відповідача, враховуючи, що позивачем (Орендодавцем) та третьою особою (Балансоутримувачем) розглядалась можливість використання орендованого майна для власних потреб, що підтверджено у судовому засіданні, позивач був повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору - до 27.03.2015 р.

Крім того, відповідач зазначає, що згідно в 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 5 березня 2009 року, розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку. Згідно п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Таким чином, на думку відповідача, належним доказом відправлення відповідачеві саме повідомлення про припинення Договору є опис вкладень в поштове .відправлення та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо). Позивачем не надано достатніх та допустимих доказів надіслання відповідачу, чи отримання відповідачем заяви № 11-03-04832 від 31.07.2015 р. про припинення дії договору. Як випливає із повідомлення про вручення та довідки ЦПЗ № 9, рекомендований лист № 217 (без зазначення опису вкладеного) вручений 04.08.2015 р. громадянці ОСОБА_4, яка знаходилась за даною адресою (вул. Паркова, 4А, де також знаходиться Червоноградський міський центр зайнятості).

Відповідач звертає увагу на те, що норма ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» має диспозитивний характер, оскільки не вказує на те, що відповідна вимога про припинення договору оренди має називатися виключно заявою. Така заява може бути направлена однією із сторін у формі листа, телеграми, факсограми тощо. Істотне значення у даному випадку має зміст такої заяви, оскільки вона обов'язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди, та факт її отримання іншою стороною. Відповідно до ст. 246 ЦК України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Відповідач зазначає, що гр. ОСОБА_4, не була належним чином уповноваженою особою для отримання кореспонденції.

Відповідач наголошує, що відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України: «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», якщо законодавством передбачена обов'язковість проведення незалежної оцінки майна, органи державної влади та органи місцевого самоврядування виступають замовниками проведення такої оцінки майна шляхом укладання договорів з суб'єктами оціночної діяльності - суб'єктами господарювання, визначеними на конкурсних засадах у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, відповідно до законодавства, саме на Орендодавця (позивача) покладений обов'язок на конкурсних засадах визначити суб'єкта оціночної діяльності та укласти із ним договір для проведення оцінки майна. Орендар (відповідач) не виявляв жодних заперечень щодо проведення оцінки майна чи відмови від проведення чи оплати такої оцінки (відповідно до п.2 Методики оцінки об'єктів оренди).

Таким чином, на думку відповідача, оскільки, відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», правовою підставою користування нерухомим майном є договір оренди, а наявні матеріали справи свідчать про відсутність належних доказів відмови орендодавця у встановлений строк від поновлення Договору оренди № 91 від 31.07.2009 р., у відповідача наявні правові підстави для, подальшого перебування у займаному приміщенні, оскільки договір оренди с поновленим, а у позивача відсутні правові підстави для заявлення вимог про стягнення неустойки в подвійному розмірі орендної плати, виселення відповідача з орендованого майна та повернення орендованого майна балансоутримувачу.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та правочини.

Згідно зі ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених Законом, а також з угод, не передбачених Законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, таку як: передати майно, сплатити кошти тощо, або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник та кредитор.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до Закону, інших правових актів, Договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 229 Господарського кодексу України визначає, що учасник господарських відносин, у разі порушення ним грошового зобов'язання, не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтями 793 та 795 ЦК України встановлено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно ч. 2 ст. 795 ЦК України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань.

Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 31.07.2009 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (надалі позивач, Орендодавець) та ТзОВ фірма "Горизонт" (надалі відповідач, Орендар) укладено Договір оренди № 91 нерухомого державного майна (надалі - Договір).

31.07.2009 р. Актом приймання-передачі індивідуально визначеного нерухомого Майна, що належить до державної власності згідно Договору, Орендодавцем передано, а Орендарем прийнято в строкове платне користування Майно.

Відповідно до п. 1.1 Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - вбудовані нежитлові приміщення, загальною площею 157,1 м.кв., які знаходяться в підвалі двоповерхової адміністративної будівлі, за адресою: м.Червоноград, вул. Паркова, 4А, що знаходиться на балансі Червоноградського міського центру зайнятості ( далі - Балансоутримувач).

Термін Договору оренди № 91 від 31.07.2009 р. закінчився 27.07.2015 р.

Відповідно ст. 291 ГК України, договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря, він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно з п. 10.9 Договору, у разі припинення або розірвання цього Договору, Майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу.

Відповідно до п. 10.11 Договору, Майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання Орендарем та Балансоутримувачем акта приймання-передавання, один примірник якого протягом трьох днів Орендарем скеровується Орендодавцю. Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення Майна покладається на Орендаря.

Згідно з п. 5.9. Договору, Орендар зобов'язується у разі припинення або розірвання Договору повернути Балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачу його в оренду з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Балансоутримувачу збитки, в разі погіршення стану або втрати орендованого Майна з вини Орендаря.

У разі припинення договору найму, згідно з ст.785 ЦК України, наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У зв'язку з закінченням терміну дії Договору, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області скерувало на адресу орендаря - заяву № 11-03-04832 від 31.07.2015 р. про припинення Договору оренди нерухомого державного майна № 91 від 31.07.2009 р. (надалі - Заява). Заява була скерована Орендарю з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 217. Як вказано в повідомленні про вручення, 04.08.2015 р. Заява була отримана Орендарем (ОСОБА_4). Відповідачем не представлено належних доказів про те, що станом на серпень 2015 року ОСОБА_4 не мала відношення до відповідача, не мала права отримувати кореспонденцію відповідача, не перебувала в трудових відносинах з ТзОВ фірма "Горизонт", а також не наведено підтверджених доказами мотивів, за яких ОСОБА_4 отримала кореспонденцію, що була адресована відповідачу.

Крім цього, чинними нормативними актами не передбачено обов'язку орендодавця щодо забезпечення встановлення особи, яка отримує поштову кореспонденцію за наслідками надання відділеннями поштового зв'язку відповідачу відповідної послуги, оскільки відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затв. Постановою КМУ від 05.03.2009 р. № 270 не передбачено пред'явлення довіреності працівникові поштового зв'язку, при підписанні рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримувачем і не вказано, що підписувати має виключно керівник юридичної особи. Орендодавець (позивач) вжив усіх передбачених чинним законодавством заходів щодо вираження своєї волі в частині небажання продовжувати орендні відносини у формі заяви про припинення договору оренди, яка скерована на адресу орендаря, як зазначалось вище, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Як вбачається з тексту вказаної заяви та з повідомлення про її вручення орендареві, вказаний документ скеровано на юридичну адресу орендаря, яка зазначена в ЄДРПОУ. Орендодавець не несе відповідальності за коло осіб, які за вказаною адресою мають можливість отримувати кореспонденцію відповідача, натомість, саме адресат (орендар) повинен забезпечити отримання кореспонденції, що надходить на його адресу повноважним представником адресата.

Зі змісту ст.ст. 759, 763 і 764 ЦК України, ч. 2 ст. 291 ГК України, ч. 2 ст. 17 та ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, але за умови, якщо орендар продовжує користуватися майном, і проти цього не заперечує орендодавець.

При цьому, у ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендодавець про наявність у нього таких заперечень повинен висловити у заяві про припинення договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору. Лише відсутність такої заяви є підставою вважати договір продовженим. В ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вказано, що орендодавець про наявність у нього заперечень повинен висловити у заяві про припинення договору оренди, і вказаною нормою не передбачено вимоги в частині підтвердження факту отримання заяви орендарем. Отже, законодавець ставить в залежність факт припинення договору від наявності заперечень орендодавця щодо його продовження на новий строк, а не в залежність від факту отримання заяви про припинення договору орендарем.

Тому, для припинення договору оренди достатнім є вираження стороною в обумовлений законом строк своєї волі у формі заяви про небажання продовжувати орендні відносини. При цьому, законодавчо на орендодавця покладається лише обов'язок зробити заяву про відсутність у нього намірів продовжувати орендні правовідносини і не встановлено, у який спосіб він повинен пред'явити (зробити, повідомити) таку заяву. У сфері орендних відносин усталеною є практика надсилання відповідної письмової заяви рекомендованим листом за адресою місцезнаходження (місця проживання) орендаря, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, або за іншою поштовою адресою, що була повідомлена орендарем в установленому порядку.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення Договору на новий строк, то такий Договір припиняється. Орендодавцем обов'язок щодо винесення заяви в обумовлений законом строк шляхом її надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення виконаний, і неотримання Орендарем цього листа з вини третіх осіб не змінює правових наслідків, що обумовлені у ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у зв'язку з вчиненням орендодавцем таких дій, оскільки орендодавець не відповідає за невиконання (неналежне виконання) третіми особами свого обов'язку перед відповідачем.

Крім цього, Червоноградський міський центр зайнятості отримав копію заяви № 11-03-04832 від 31.07.2015 р. про припинення договору оренди, яку Регіональне відділення скеровувало одночасно з оригіналом заяви на адресу відповідача.

Відповідно до п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернету), підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Крім цього, відповідач заявляючи про те, що заява була направлена без опису вкладення, в звязку з чим є можливість припустити, що цією кореспонденцією був скерований позивачем інший документ, однак, незважаючи на вимоги суду, не представив доказів скерування даною кореспонденцією іншого документу.

Таким чином, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк (заява Регіонального відділення № 11-03-04832 від 31.07.2015 р. про припинення договору оренди нерухомого державного майна № 91 від 31.07.2009 р.), то такий договір припиняється.

Також, як було сказано відповідачем в судовому засіданні, з телефонної розмови він в другій половині серпня 2015 року знав про те, що договір оренди Орендодавець не має наміру продовжувати. Отже протягом місяця після закінчення договору оренди відповідач був повідомлений про припинення договору оренди.

Тому, твердження відповідача щодо продовження дії Договору оренди не мають будь-яких правових підстав.

Крім того, у ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п. 10.12. Договору, якщо Орендар не виконує обов'язку щодо повернення Майна, Орендодавець має право вимагати від Орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за весь час користування Майном за час прострочення.

Відповідно до ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначено розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно з ст.785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Оскільки, Орендарем - ТзОВ фірма "Горизонт" не повернено орендоване майно у встановлений термін, то Орендодавцем нараховано неустойку в порядку ст. 785 ЦК України, у розмірі 23837,31 грн. за період з 31.07.2015 р. по 31.01.2016 р.

19.02.2016 року за вх. № 885/16 позивач подав заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача неустойку в розмірі 23837,31 грн., виселити відповідача з орендованого приміщення та зобовязати його повернути майно.

Незважаючи на вимоги суду, належних та допустимих доказів виконання своїх зобов'язань за Договором оренди № 91 нерухомого державного майна від 31.07.2009 р. відповідач не подав, належних та допустимих доказів повернення орендованого приміщення орендодавцю відповідачем не представив.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідач не подав докази погашення боргу та звільнення орендованого приміщення, суд прийшов до висновку, що позов Регіонального відділення Фонду державного майна по Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Горизонт» про стягнення неустойки в розмірі 23837,31 грн., виселення з орендованого приміщення та зобовязання повернути майно є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Згідно п. 2.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Однією із трьох позовних вимог являється зобовязати відповідача повернути державне окреме індивідуально визначене майно - вбудовані нежитлові приміщення, загальною площею 157,1 м.кв., які знаходяться в підвалі двоповерхової адміністративної будівлі, за адресою: м. Червоноград, вул. Паркова, 4А. Оскільки вартість майна складає 150157,86 грн., то 1,5 % від вартості майна є 2252,37 грн.

Виходячи з вищенаведеного, позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 4688,37 грн.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 978 від 17.12.2015 року на суму 3654,00 грн. про сплату судового збору.

Отже, 1034,37 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України.

Згідно ст.49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 75, 84, 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Уточнені (збільшені) позовні вимоги задоволити.

2. Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю фірми «Горизонт» (80100, Львівська обл., м. Червоноград, вул. Паркова, 4а, ) повернути державне окреме індивідуально визначене майно - вбудовані нежитлові приміщення, загальною площею 157,1 м.кв., які знаходяться в підвалі двоповерхової адміністративної будівлі, за адресою: м. Червоноград, вул. Паркова, 4А, за актом приймання - передачі балансоутримувачу - Червоноградському міському центру зайнятості (80100, Львівська обл., м. Червоноград, вул. Паркова, 4 А, ).

3. Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю фірму «Горизонт» (80100, Львівська обл., м. Червоноград, вул. Паркова, 4а, ) з державного окремого індивідуально визначеного майна - вбудованих нежитлових приміщень, загальною площею 157,1 м.кв., які знаходяться в підвалі двоповерхової адміністративної будівлі, за адресою: м. Червоноград, вул. Паркова, 4А. Стягувач: Регіональне відділення Фонду державного майна по Львівській області (79000, м. Львів, вул. С. Стрільців, 3, , р/р 0186 в ГУДКСУ у Львівській обл., МФО 825014).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Горизонт» (80100, Львівська обл., м. Червоноград, вул. Паркова, 4А, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна по Львівській області (79000, м. Львів, вул. С. Стрільців, 3, , р/р 0186 в ГУДКСУ у Львівській обл., МФО 825014) неустойку в розмірі 23837 (двадцять три тисячі вісімсот тридцять сім) грн. 31 коп. та судовий збір у розмірі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 00 коп.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Горизонт» (80100, Львівська обл., м. Червоноград, вул. Паркова, 4а, ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУ ДКСУ у Личаківському районі м.Львова, код отримувача (код ЄДРПОУ): 38007620, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Львівській області, код банку отримувача (МФО): 825014, рахунок отримувача: 3006, код класифікації доходів бюджету: 22030001, код ЄДРПОУ суду: 03499974) 1034 (одна тисяча тридцять чотири) грн. 37 коп. судового збору.

6. Накази видати в порядку статті 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Суддя Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 26.02.2016 року