ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.02.16р. Справа № 904/365/16
За позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ

до віповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС", м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Плоске Кременецький район Тернопільська область

про стягнення 25 931, 72 грн. за договором банківського рахунку

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - Єрмолов Є.М., представник, довіреність №3438-К-О від 14.08.15р.;

від відповідача -1 - не з'явився;

від відповідача -2 - не з'явився.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом, у якому просить стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агенство "Верус" (далі - відповідач-1) - та Фізичної особи-підприємця Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач -2) суму 6 170, 92 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 19 760, 80 грн. пені, а всього 25 931, 72 грн. заборгованості за порушення виконання грошових зобов'язань за договором банківського рахунку №TE0Q9C від 30.06.15р. Вимоги щодо солідарної відповідальності відповідача-1 обґрунтовані тим, що за умов укладеного між позивачем та відповідачем-1 договору поруки №61102ТЕН0О191 від 11.11.2013р., останній взяв на себе зобов'язання у випадку невиконання відповідачем-2 свого обов'язку передбаченого договором банківського обслуговування відповідати перед позивачем.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав.

В матеріалах справи наявний поштовий конверт з ухвалою суду про виклик у судове засідання, який було направлено на вказану у витягу з ЄДРПОУ адресу відповідача-1 та повернуто до суду за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п.3.9.2 постанови).

Представник відповідача-2 у судове засідання не з'явився, відзив на позов та документи на вимоги суду не надав. Про час та дату розгляду спору повідомлений належним чином, оскільки в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення, що підтверджує отримання відповідачем-2 ухвали про виклик у судове засідання.

Згідно ст. 75 ГПК України суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

30.06.2005 року між позивачем (банком) та відповідачем -2 (клієнтом) укладено договір про відкриття банківського рахунку №TE0Q9C (далі - Договір), за умовами якого банк відкриває клієнту поточний (поточні) рахунок (рахунки) у національній та іноземній валюті (у тому числі картковий (карткові) та інші рахунки зі спеціальним режимом використання та здійснює його (їх) розрахункове та касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативних актів Національного банку України та умов Договору (п.1.1 Договору).

02.06.2006 року між позивачем (банком) та відповідачем-2 (клієнтом) укладено Додаток №7 до Договору (далі - Кредитний договір), за умовами якого банк за наявності вільних грошових ресурсів зобов'язується здійснювати овердрафтове обслуговування клієнта на підставі анкети-заяви на встановлення овердрафтового кредиту на картковий рахунок, що полягає в проведенні платежів, здійснених довіреними особами клієнта з використанням корпоративних платіжних карток, понад залишок коштів на картковому рахунку клієнта НОМЕР_2, відкритому в банку, за рахунок кредитних коштів у межах ліміту,. встановленого п.1.3 Кредитного договору шляхом дебетування картрахунку (п.1.1 Кредитного договору)

Відповідно до п.1.3 Кредитного договору банком надано клієнту кредитний ліміт у розмірі 10 000,00 грн., номер корпоративної картки НОМЕР_3.

За умовами пункту 3.1 Договору за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на картковому рахунку клієнта після закриття банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з диференційованої процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом, що встановлений у розділі 4 Кредитного Договору.

Згідно п.1.10 Кредитного договору клієнт сплачує банку винагороду відповідно до п. 3.4 -3.6 Кредитного договору

Відповідно до п.5.1 Кредитного Договору у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов'язань: зі сплати відсотків за користування кредитом, передбачених 1.5, 1.9, 1.12.1, 3.1, 3.2, 3.3 Кредитного договору; термінів повернення кредиту й інших витрат, передбачених п.1.2, 1.4, 1.6 - 1.9, 1.12.2, 1.12.4 Кредитного договору, винагороди, передбаченої п.1.10, 3.4 - 3.6 Кредитного договору клієнт сплачує за кожен випадок порушення пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який виплачується пеня.

З огляду на те, що відповідачем-2 порушено зобов'язання за Кредитним договором в частині своєчасного погашення заборгованості за кредитом, станом на 21.12.2015 року у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 56 869, 88 грн., з яких: 9 995, 49 грн. - заборгованість за кредитом, 17 362, 85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 29 511, 54 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за Кредитним договором, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 05.10.2010 року по справі №2-811/2010 стягнуто з відповідача-2 на користь позивача 30 938, 16 грн. заборгованості за кредитом, 309, 38 грн. державного мита та 120,00 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення.

Таким чином, станом на момент звернення з даним позовом до суду залишається несплаченою заборгованість відповідача-2 перед позивачем у розмірі 25 931, 72 грн., з яких: 6 170, 92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 13.05.10р. по 21.12.15р. та 19 760, 80 грн. - пеня за період 13.05.10р. по 21.12.15р.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Так, рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 05.10.2010 року по справі №2-811/2010 встановлено факт надання кредиту, настання терміну повернення наданого кредиту, сплати відсотків за його користування, а також факт прострочення відповідачем -2 своїх грошових зобов'язань за Кредитним договором.

Станом на час розгляду справи №904/365/16 рішення господарського суду Кременецького районного суду Тернопільської області від 05.10.2010 року по справі №2-811/2010 набрало законної сили, що відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України є підставою для звільнення позивача від доказування обставин, встановлених під час розгляду справи № 904/365/16.

На час розгляду спору відповідач-2 не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми по відсоткам за користування кредитом та пені, обставин наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог не спростував.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що уразі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування, суд вважає їх обґрунтованими вірно розрахованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Зобов'язання за спірним договором забезпечено договором поруки №61102ТЕН0О191 від 11.11.13р. (далі - договір поруки), укладеним між позивачем та поручителем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" (відповідач-1).

Згідно п.1 договору поруки, предметом є надання поруки відповідачем-1 перед банком, за виконання відповідачем-2 всіх своїх обов'язків за договором банківського рахунку №TE0Q9C від 30.06.08р.

За умовами п.4 вказаного договору поруки, у випадку невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, боржник (відповідач-2) та поручитель (відповідач-1) відповідають перед кредитором (позивачем) як солідарні боржники.

Відповідно до умов договору поруки, у випадку невиконання відповідачем -2 будь - якого обов'язку, передбаченого договором банківського обслуговування, позивач направляє на адресу відповідача -1 письмову вимогу із зазначенням невиконаних обов'язків. Відповідач -1 зобов'язаний виконати обов'язки, зазначені в письмовій вимозі, впродовж 5-ти календарних днів з моменту отримання вимоги (п.7 договору поруки).

Вимогою від 10.12.2015 року позивач звернувся до відповідача-1 з проханням сплатити заборгованість за Кредитним договором у розмірі 56 668, 51 грн. Вказана вимога залишена відповідачем-1 без відповіді та без задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 554, 610 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Отже, позивач правомірно вважає за необхідне захистити свої права та стягнути солідарно із відповідача-1 та відповідача-2 заборгованість за кредитним договором із повернення суми отриманого кредиту, в судовому порядку.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Викладене є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Щодо розподілу судового збору суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 п.4.1 постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України" у разі коли позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну.

Згідно ч.2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 1 378,00 грн. підлягає стягненню з відповідачів порівну у сумі 689,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (47040, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агенство "Верус" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Метробудівська, 3/181; ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) суму 6 170, 92 грн. (шість тисяч сто сімдесят грн. 92 коп.) заборгованості по процентам за користування кредитом, 19 760, 80 грн. (дев'ятнадцять тисяч сімсот шістдесят грн. 80 коп.) пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Метробудівська, буд. 3, офіс 181, ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) суму 689,00 грн. (шістсот вісімдесят дев'ять грн. 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (47040, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) суму 689,00 грн. (шістсот вісімдесят дев'ять грн. 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст підписаний - 24.02.2016р.