ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р.Справа № 922/7/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Торговий Дім Продресурс ЛТД", м. Харків
до ТОВ "Столиця-Торг", м. Київ , ТОВ "Фріч-ТОТ", м. Харків
про стягнення коштів
за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

першого відповідача - не з*явився

другого відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Продресурс ЛТД", м. Харків (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фріч-Тот", м. Харків (1-й відповідач) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Столиця-Торг", м. Київ (2-й відповідач) з позовною заявою, в якій просить суд стягнути солідарно з першого та другого відповідачів 3% річних в сумі 228,79 грн.; стягнути з другого відповідача ( ТОВ "Столиця-Торг") суму боргу у розмірі 13512,56 грн., пеню у розмірі 4110,78 грн., інфляційні витрати у розмірі 511,12 грн. Судові витрати покласти на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

22.02.2016 року позивач надав до суду заяву про припинення провадження в частині стягнення суми основного боргу в сумі 13512,56 грн. у зв*язку з її оплатою.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання другим відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки №П-3/174-14К від 30.07.2014 року, в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар та у зв'язку з тим, що між першим та другим відповідачами було укладено договір поруки 25-02/15/1, тому перший відповідач поручився перед позивачем за виконання обов'язку другим відповідачем за договором поставки; в якості правових підстав позову - на положення ст.ст. 526, 530, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідачем також надано клопотання щодо залучення до матеріалів справи платіжного доручення за № 816 від 17.02.2016 року про сплату 13512,56 грн. як оплату за товар по договору за № 11-3/174-14 К від 30.07.2014 року .

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено наступне, так. 30.07.2014 року між ТОВ" Столиця-Торг" та ТОВ "Торговий Дім "Продресурс ЛТД" було укладено договір поставки за № П-3/174-14 К з протоколом узгодження розбіжностей ( а.с.11-22) . У відповідності до порядку поставки, позивач зобов*язався поставити на склади другого відповідача товар згідно графіка, встановленого у Додатку за № 2 до договору. ( п.2.1 договору). Перехід права власності на товар відбувається в момент підписання уповноваженими особами Покупця товарної або товарно-транспортної накладної ( п. 2.15 договору). Постачальник зобов*язався поставляти товар за цінами, погодженими сторонами у специфікації, яка є діючою на момент замовлення товару Покупцем ( додаток № 1 до договору) , з врахуванням знижок, в усі магазини мережі "Континент", незалежно від об*єму замоленого товару. Ціна товару визначається , з округленням до цілих копійок, що зазначається при кожній поставці у видаткових накладних, та не повинна відрізнятись від цін, узгоджених в Специфікації з урахуванням знижок, відповідно до умов даного договору. Специфікація надається як у письмовому вигляді , так і в електронному у форматі Ехсеl ( п.4.1 договору).

Щодо порядку оплати, то сторони погодили, оплату поставленого товару здійснювати не пізніше 60 календарних днів з дати поставки товару Покупцю ( протокол узгодження розбіжностей до договору від 30.07.2014 року ( а.с.19 -22).

Сторони зобов*язались із періодичністю один раз на квартал проводити звірку взаєморозрахунків та підписувати акти звірки. Покупець повинен протягом 7 календарних днів з моменту отримання акту звірки від постачальника підписати його та надіслати постачальнику або в цей же строк направити свої письмової зауваження ( протокол узгодження розбіжностей до договору від 30.07.2014 року а.с.19 -22).

Щодо відповідальності сторін , сторони доповнили договір поставки № П-3/174-14 К пунктом 5.12.1 та п. 5.12.2 в наступній редакції : "Покупець відповідає за несвоєчасну оплату отриманого товару наступним чином : шляхом сплати Постачальнику пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу від загальної суми заборгованості до дати повної оплати товару; п. 5.12.2 в разі прострочення платежу за поставлену партію товару більше 7 календарних днів Покупець в такому випадку додатково сплачує на користь постачальнику штраф в розмірі 0,5 % від вартості відповідної партії товару ( протокол узгодження розбіжностей до договору від 30.07.2014 року а.с.19 -22).

Другий відповідач частково не розрахувався за поставлений товар , саме борг виник за наступними накладними :

видаткова накладна № 3106 К від 06.03.2015 року на суму 6907,68 грн. ( а.с.25)

видаткова накладна № 3107 К від 06.03.2015 року на суму 1314,00 грн. ( а.с.26)

видаткова накладна № 3112 К від 06.03.2015 року на суму 2322,00 грн. ( а.с.27)

видаткова накладна № 3113 К від 06.03.2015 року на суму 1314,00 грн. ( а.с.28)

видаткова накладна № 3114 К від 06.03.2015 року на суму 3620,52 грн. ( а.с.29)

видаткова накладна № 3115 К від 06.03.2015 року на суму 1314,00 грн. ( а.с.30)

видаткова накладна № 4604 К від 14.04.2015 року на суму 1003,68 грн. ( а.с.31)

видаткова накладна № 4607 К від 06.03.2015 року на суму 1099,44 грн. ( а.с.32)

Всього товару не оплачено на суму 13512,56 грн. , що підтверджується двостороннім актом звіряння станом на липень 2015 року ( а.с.24).

Як доказ отримання вище переліченого товару позивачем надано товарно-транспортні накладні на перевезення алкогольних напоїв на адресу другого відповідача ( а.с.33-48).

За приписами статей 638, 639 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Положеннями ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов"язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку.

Зобов"язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене та те, що основна сума заборгованості 2-м відповідачем сплачена , про що свідчить платіжний доручення за № 816 від 17.02.2016 року на суму 13512,56 грн., суд керуючись ст. 80п. 1-1 ГПК України припиняє провадження в цій частині.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З врахуванням заяви від 15.02.2016 року позивач уточнив вимоги та просить суд стягнути з відповідача, 154,57 грн. інфляційних втрат, 3021,30 грн. - пені та 187,68 грн. 3 % річних.

Статтею 530 Цивільного Кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.12.1 договору поставки № П-3/174-14 К від 30.07.2014 року сторони передбачили, що Покупець відповідає за несвоєчасну оплату отриманого товару наступним чином : шляхом сплати Постачальнику пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу від загальної суми заборгованості до дати повної оплати товару;

На підставі викладеного та доведеність прострочки оплати за отриману продукцію , суд задовольняє вимоги позивача в частині стягнення суми пені в розмірі 3021,30 грн.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 187,68 грн. та інфляційні витрати у розмірі 154,57 грн.грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З ОСОБА_2 №62-97р Верховного суду України від 03 квітня 1997 року вбачається, що при визначенні періоду розрахунку інфляційних втрат, необхідно враховувати порядок застосування індексів інфляції. Згідно вказаного порядку, період нарахування визначається наступним чином. Якщо прострочка виникла до 16 числа місяця, то розрахунок здійснюється з урахуванням індексу інфляції цього місяця, а якщо прострочка виникла з 16 числа місяця, то розрахунок здійснюється без урахування цього місяця. За аналогією, якщо заборгованість погашена до 16 числа місяця, тоді індекс інфляції цього місяця не враховується, а якщо погашення заборгованості мало місце після 16 числа місяця, тоді враховується.

Згідно з ч.2 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приймаючи до уваги неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо сплати товару , перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3 % річних та інфляційних витрат, суд стягує з відповідача на користь позивача 3 % річних в розмірі 187,68 грн. та інфляційні втрати 154,57 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1,2,33,44,80 п.1-1, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Припинити провадження в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 13512,56 грн.

Прийняти уточнену позовну заяву від 15.02.2016 року до розгляду.

Стягнути з ТОВ" Столиця-Торг" ( м. Київ, вул. Якуба Колоса, 15 ) на користь ТОВ" Торговий Дім" Продресурс ЛТД" ( м. Харків, вул.Основ*янська,55 ) суму інфляційних втрат 154,57 грн., пені 3021,30 грн. , 3 % річних 187,68 грн. та судовий збір 1218,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_2