ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2016 р. Справа № 925/1952/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСЗЕРНОЕКСПОРТ», м. Черкаси, бул. Шевченка, 179, оф. 21

до публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат», Черкаська область, Звенигородський район, м. Ватутіне, вул. Транспортна,33

про стягнення 119 419,58 грн. заборгованості санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 за довіреностями;

від відповідача: участі не брав.

Позивач звернувся в господарський суд Черкаської області з вимогою стягнення з відповідача 119419,58 грн. заборгованості та санкцій за договором постачання пшениці. Представники позивача вимоги підтримали та просять позов задовольнити. Вказують на виконання договору позивачем та ухилення відповідача від виконання.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, свого представника в засідання суду вчетверте не направив. Надав до суду відзив на позов та заперечує позовні вимоги з мотивів недосягнення згоди по істотних умовах договору якість пшениці.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, судом встановлені та перевірені доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.

16.08.2015р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Трансзерноекспорт» (Продавець Позивач по справі), в особі директора ОСОБА_3, який діє на підставі Статуту, та публічним акціонерним товариством «Ватутінський хлібокомбінат» (Покупцем Відповідач по справі), в особі директора ОСОБА_4, який діє на підставі Статуту, було укладено договір поставки №16/15 (далі Договір), за умовами якого Продавець зобов'язується передати у встановлені Договором строки пшеницю (надалі товар), а Покупець зобов'язується прийняти цей товар і сплатити за нього певну грошову суму за умовами Договору. Поставка товару здійснюється за домовленістю сторін згідно видаткових супровідних накладних розділ 3 договору (а.с. 33).

Відповідно до п. 9.2 Договору даний договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31 грудня 2015р.

Відповідно до п. 4.2. Договору сума договору складається з вартості товару згідно всіх накладних по договору.

На виконання умов Договору Продавець згідно видаткових накладних передав товар Покупцю пшеницю на загальну суму 602964 грн.:

- видаткова накладна (а.с. 36) від 17.08.2015р. №513 на 28,94 тонни пшениці на суму 95502 грн., довіреність №1205 від 17.08.2015р. (а.с. 37). Оформлено та видано податкову накладну на господарську операцію. Виставлено рахунок №535 від 17.08.2015р. на оплату (а.с. 46);

- видаткова накладна (а.с. 38) від 20.08.2015р. №530 на 29,29 тонни пшениці на суму 96657 грн., довіреність №1226 від 20.08.2015р. (а.с. 39). Оформлено та видано податкову накладну на господарську операцію. Виставлено рахунок №554 від 20.08.2015р. на оплату (а.с. 47);

- видаткова накладна (а.с. 40) від 22.08.2015р. №538 на 30,3 тонни пшениці на суму 97869 грн., довіреність №1240 від 21.08.2015р. (а.с. 41). Оформлено та видано податкову накладну на господарську операцію. Виставлено рахунок №561 від 22.08.2015р. на оплату (а.с. 48);

- видаткова накладна (а.с. 42) від 01.09.2015р. №556 на 31,28 тонни пшениці на суму 103224 грн., довіреність №1281 від 31.08.2015р. (а.с. 43). Оформлено та видано податкову накладну на господарську операцію. Виставлено рахунок №579 від 31.08.2015р. на оплату (а.с. 49);

- видаткова накладна (а.с. 44) від 05.09.2015р. №579 на 28,21 тонни пшениці на суму 95914 грн. Оформлено та видано податкову накладну на господарську операцію. Виставлено рахунок №604 від 04.09.2015р. на оплату (а.с. 50);

- видаткова накладна (а.с. 45) від 19.09.2015р. №600 на 33,47 тонни пшениці на суму 113798 грн. Оформлено та видано податкову накладну на господарську операцію. Виставлено рахунок №625 від 19.09.2015р. на оплату (а.с. 51);

Обовязок оплати отриманого майна виник у відповідача з моменту передачі йому товару з рахунками-фактурами. Покупець здійснив оплату товару всього на суму 507666 грн.

Станом на 01.12.2015р. Покупець заборгував за поставлений товар Продавцю 95298 грн. основного боргу, а також неустойку та інфляційні збитки.

Невиконання Покупцем взятих на себе зобовязань стало підставою для звернення Продавця до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення заборгованості та штрафних санкцій.

Відповідач вимоги заперечив, доказів погашення боргу не подав. Доказів погашення однорідних вимог сторонами не подано.

На запитання головуючого присутні учасники заявили:

про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до повного задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має грунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є субєктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної поставки товару на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 ЦК України.

За правовою природою договір поставки від 16.08.2015р. №16/15 є різновидом договору купівлі-продажу і відповідає вимогам гл. 54 ЦК України.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір поставки від 16.08.2015р. №16/15 не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Сторони домовилися про продаж-придбання пшениці (а.с. 33-35).

Постачання товару здійснено окремими партіями, згідно видаткових накладних.

Позивач за період з 17.08.2015р. до 19.09.2015р. передав, а Відповідач прийняв товар пшеницю в кількості 181,49 тонн пшениці на загальну суму 602964 грн. (з ПДВ), що підтверджується видатковими накладними та довіреностями відповідача, податковими деклараціями, та не оспорюється сторонами. Претензій щодо кількості, якості та асортименту отриманого товару не заявлено.

Відповідачем основний борг 95298 грн. не сплачено, що є предметом спору.

Факт наявності заборгованості підтверджується Договором, копіями видаткових накладних, довіреностей, податкових накладних. Суд враховує, що на момент прийняття рішення жодних первинних та належних доказів належного та повного розрахунку за отриману пшеницю, в розумінні вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, відповідач суду не подав.

Твердження відповідача про недосягнення згоди стосовно якості товару суд не враховує при прийняття рішення, оскільки ці заперечення мають враховуватися при укладанні чи оспоренні договору, а не на стадії виконання договору. Аналогічні правові позиції вказані в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», в постанові Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними».

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий товар, який визначений п. 4.4. Договору передоплата.

Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки, недопоставки товару чи іншого невиконання умов спірного договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобовязання в частині належної та повної оплати за вже отриманий товар належним чином не виконав, борг не сплатив.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право Позивача на стягнення з Відповідача суми заборгованості за поставлений товар у розмірі 95298 грн. Позов в цій частині підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Штрафними санкціями у відповідності з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 6.2. Договору при простроченні строків виконання зобов'язань за Договором, Покупець зобов'язується, сплатити Продавцю пеню, нараховану за весь час прострочення виконання зобов'язань, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідачем не були дотримані строки оплати за поставлений товар згідно Договору, що є підставою для застосування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

У відповідності до п. 6.2 Договору та положень ст.ст. 546, 549-552 ЦК України позивач нараховує відповідачу:

20624,34 грн. пені за несвоєчасне погашення боргу з врахуванням періодів прострочення з 18.08.2015р. до 10.12.2015р. з урахуванням строків часткової оплати та партій постачання товару.

Вимоги обґрунтовані. Розрахунок санкцій перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга:Еліт Закон» з урахуванням строку прострочення оплати партії поставки, облікової ставки НБУ за період прострочення. Розрахунок вимоги виконано вірно. Суд враховує положення п. 6 ст. 232 ГК України.

Належить стягнути 20624,34 грн. пені на користь позивача.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підставі вказаних вимог Позивачем нараховано Відповідачу 1291,24 грн. 3% річних за період прострочення 18 серпня 2015р. - 10 грудня 2015р. (а.с. 15-17) з урахуванням партій постачання, часткової оплати, та 2206 грн. інфляційних за період 01-30 вересня 2015р. (а.с. 17) - які просить стягнути з відповідача. Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу Ліга-Закон.

Виконаний позивачем розрахунок вимоги не перевищує суми можливого стягнення розміру інфляційних збитків та 3% річних з простроченої суми за спірний період. 2206 грн. інфляційних збитків та 1291,24 грн. - 3% річних підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 1791,29 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат», Черкаська область, Звенигородський район, м. Ватутіне, вул. Транспортна,33, , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСЗЕРНОЕКСПОРТ», м. Черкаси, бул. Шевченка, 179, оф. 21, , рахунок в банку невідомий

95298 грн. основного боргу, 20624,34 грн. пені, 2206 грн. інфляційних, 1291,24 грн. 3% річних, 1791,29 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 25.02.2016р.

Суддя Г.М. Скиба