РІШЕННЯ

19 лютого 2016 року Справа № 913/1172/15

Провадження №33пд/913/1172/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АТБ-інвест, смт. Ювілейне, Дніпропетровська область

до Антрацитівської міської ради Луганської області, м. Антрацит

про розірвання договору оренди землі

Суддя Драгнєвіч О.В.

Секретар судового засідання Дмітрієва К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, представник за довіреністю б/н від 04.12.2015;

від відповідача представник не прибув;

С У Т Ь С П О Р У:

Позивачем заявлена вимога про розірвання договору оренди земельної ділянки від 04.12.2008 та зареєстрованого в Антрацитівському міському відділі Луганської регіональної філії Державного підприємства Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 09.12.2008 №103000/33.

В обґрунтування заявленої вимоги позивач посилається на те, що предметом оренди за вказаним договором є земельна ділянка площею 0,0806 га за адресою: Луганська область, м. Антрацит, вул. Калініна, 10б, яка надана із земель житлової та громадської забудови для обслуговування нежитлового приміщення (магазину). Договір укладено строком на 5 років. За твердженнями позивача, в подальшому угодою від 11.10.2013 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 09.12.2008 №103000/33, згідно п.8 договору строк дії договору оренди було пролонговано на 5 років.

На даний час ТОВ АТБ-інвест втратило можливість вільно володіти, користуватись та розпоряджатись вищевказаним обєктом нерухомого майна, у звязку з проведенням на території Луганської області антитерористичної операції. Вказані обставини підтверджуються сертифікатом Дніпропетровської торгово-промислової палати від 19.02.2015 № 3278 про форс-мажорні обставини. Відповідно до наказу ТОВ АТБ-інвест від 30.09.2014 №4/1 за адресою обєкта нерухомого майна: Луганська область, м. Антрацит, вул. Калініна, 10б, припинено господарську діяльність у звязку з проведенням антитерористичної операції (а.с. 36, 57-58).

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї сторони у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до положень п. 36 договору оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін, зокрема, з підстав визначених законом.

Згідно ч. 1 ст.32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі випадкового знищення чи пошкодження обєктів оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки. Оскільки ТОВ АТБ-інвест обмежене у праві власності, втратило право вільно користуватися та розпоряджатися нерухомим майном, це означає, що позивач втратив і можливість використовувати орендовану ним земельну ділянку за цільовим призначенням, на якій розташовано це майно.

Крім того, позивач посилається на ч.2 ст.652 ЦК України. За твердженням позивача, обставини непереборної сили, що існують на території Луганської області свідчать про наявність сукупності всіх умов для застосування цієї норми, а саме: в момент укладення договору сторони виходили з того, що зміна обставин, за яких укладалась угода, не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності; виконання договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (орендар).

Обставини непереборної сили, що виникли на території Луганської області щодо орендованої земельної ділянки, в тому числі розповсюдження злочинності, окупація зазначених територій незаконними збройними угрупуваннями, бойові дії, позбавлення громадян України та підприємництва захисту, неможливість надання такого захисту правоохоронними органами України, неможливість гарантування такого захисту чинним законодавством є істотною зміною обставин, які сторони договору оренди не могли передбачити та, якщо б знали про їх настання до моменту укладання договору оренди землі, то не укладали б зазначений договір оренди.

Зазначені обставини стали підставами для дострокового розірвання договору оренди землі в судовому порядку на вимогу ТОВ АТБ-інвест.

Відповідно до даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 04.12.2015 місцезнаходження відповідача: 94613, Луганська область, м. Антрацит, вул. Леніна, буд. 1 (а.с.89).

Відповідно до п.3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи-підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ст.17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців).

Згідно зі ст.10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.05.2003 №755-IV якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

За інформацією, наведеною Українським державним підприємством поштового звязку Укрпошта на своєму сайті, відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (зі змінами), органи поштового зв'язку тимчасово не здійснюють пересилання поштових відправлень, зокрема до м.Антрацит.

За таких обставин, на виконання приписів п.п. 4 п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції" (із наступними змінами) з метою належного повідомлення учасника процесу, що перебуває на території проведення антитерористичної операції, оголошення про час і місце судових засідань були розміщені на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі "Повідомлення для сторін, які знаходяться у зоні проведення антитерористичної операції) офіційного веб-порталу "Судова влада Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/), про що свідчать роздруковані сторінки з мережі Інтернет, наявні в матеріалах справи.

Господарським судом встановлено, що відповідно до даних розміщених на сайті Верховної Ради України (http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7502/A007?rdat1=21.06.2010&rf7691 =2146) відповідач має наступні засоби звязку: адресу електронної пошти для надсилання кореспонденції - . Отже, з метою повідомлення відповідача про вчинені процесуальні дії ухвали суду направлялися також на відому адресу електронної пошти відповідача.

Таким чином, судом вжито всі необхідні заходи для належного повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території (аналогічна позиція викладена в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14).

Однак, відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, не забезпечив участі повноважного представника у судових засіданнях, не надав суду відзив на позовну заяву. Неприбуття представника у судові засідання та не надання відзиву на позовну заяву не перешкоджає розгляду спору по суті.

Згідно положень ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 19.02.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

На підставі рішення Антрацитівської міської ради від 12.09.2008 № 34/65 між Антрацитівською міською радою (орендодавець, відповідач) і Товариством з обмеженою відповідальністю АТБ-інвест (орендар, позивач) 04.12.2008 укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано в Антрацитівському міському відділі Луганської регіональної філії Державного підприємства Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 09.12.2008 №103000/33 (а.с. 12-20).

Згідно предмету договору позивачу передана земельна ділянка загальною площею 0,0806 га за адресою: Луганська область, м. Антрацит, вул. Калініна, 10б, яка надана із земель житлової та громадської забудови для обслуговування нежитлового приміщення (магазину).

Згідно п. 8 договору, договір оренди земельної ділянки (надалі договір) укладено строком на 5 років. Після закінчення строку, на який було укладено договір оренди орендар, який належно виконував обовязки за договором, має за інших рівних умов переважне право на поновлення оговору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. Якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору, то за відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк та на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням. Для поновлення договору оренди землі орендар повинен звернутися з письмовою заявою до Антрацитівської міської ради про продовження терміну користування земельною ділянкою за два місяці до закінчення договору оренди.

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 440,75 грн/міс. на розрахунковий рахунок Антрацитівського УДК ГУДКУ у Луганській області щомісячно, не пізніше 30 числа місяця, що слідує за звітним (п.9, п.11 договору).

Згідно п. 20 договору передача земельної ділянки в оренду здійснюється у місячний термін з моменту державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

В пункті 21 договору сторони передбачили, що у разі закінчення строку договору і відмовою від подальшого користування земельною ділянкою орендар зобовязаний звільнити земельну ділянку, привести її до стану придатного для подальшого використання за призначенням та повернути її протягом семи днів після закінчення строку цього договору по акту приймання передачі.

В пункті 35 договору сторони домовились, що дія договору припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено, а в п. 36 договору визначено підстави припинення договору шляхом його розірвання.

За актом прийому-передачі земельної ділянки 2008 року орендар прийняв в оренду земельну ділянку для обслуговування нежитлового приміщення (магазину) (а.с.24).

Згідно ст.18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час укладення договору) договір оренди землі набирає чинності після його державної. реєстрації.

Зі змісту укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки від 04.12.2008 вбачається, що його укладено строком на 5 років. Отже, враховуючи те, що державна реєстрація договору була проведена 09.12.2008, у відповідності до положень ст.18 Закону України «Про оренду землі», строк його дії встановлено по 09.12.2013 включно.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що на час звернення позивача до суду (грудень 2015 року) договір оренди земельної ділянки є припиненим, що відповідає змісту п. 35 договору.

Позивач, з посиланням на ст. 764 ЦК України, ст. 33 Закону України "Про оренду землі" і п. 2.17 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", та п.8 укладеної між сторонами угоди від 11.10.2013 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 09.12.2008 №103000/33, вважає договір оренди землі поновленим/пролонговани, оскільки відповідач (орендодавець) не висловив заперечень проти користування земельною ділянкою, позивач (орендар) продовжує сплачувати орендну плату за землю, жодна із сторін договору не заявила про передачу земельної ділянки від орендаря до орендодавця.

Зміст п.8 укладеної між сторонами угоди від 11.10.2013 про внесення змін до договору, в редакції якого вказано про те, що «договір укладено строком на пять років» позивач трактує, як досягнутою між сторонами домовленістю про поновлення умов договору на новий строк на наступні пять років. Відповідно, вказана угода про внесення змін до договору, яка була укладена сторонами в кінці строку дії договору (фактично за два місяці до закінчення строку) є, за твердженням позивача, угодою про поновлення договору оренди та реалізацією позивачем як орендарем переважного права на укладення договору на новий строк.

На підтвердження своїх доводів про виконання обовязку по сплаті орендної плати за землю позивач надав платіжні документи про здійснені оплати протягом 2013-2015 років, зокрема, по листопад 2015 року включно. Також представником позивача в судовому засіданні від 19.02.2016 надані копії поданих податкових декларацій з орендної плати за землю за 2014-2015 роки, які розглянуті судом та долучені до матеріалів справи.

Однак, дослідивши зміст укладеної між сторонами угоди від 11.10.2013 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 09.12.2008 №103000/33 та вимоги ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції, яка була чинною на час укладення вказаної угоди, суд вважає помилковими доводи позивача про поновлення договору оренди землі, які не узгоджуються з приписами чинного законодавства.

Параграфом 1 глави 58 ЦК України визначені загальні положення про найм (оренду).

Згідно ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

В статті 764 ЦК України, на яку посилається позивач, вказано, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Втім в ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що зокрема, діяла на час укладення угоди про внесення змін) міститься спеціальна норма щодо поновлення договору оренди землі. Цією нормою визначено наступне.

По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

- власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

- уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Позивач не надав додаткової угоди до договору оренди землі про його поновлення, яка має бути укладена сторонами в обовязковому порядку (у разі продовження його користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору). На запитання суду представник позивача в судовому засіданні також підтвердив про відсутність листування між сторонами з приводу повідомлення відповідача про реалізацію переважного права на поновлення договору, ненаправлення проекту угоди відповідачу та відсутність рішення відповідача про поновлення договору оренди землі.

Натомість доводи позивача про поновлення/пролонгацію договору шляхом укладення між сторонами угоди від 11.10.2013 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 09.12.2008 №103000/33, зокрема, п.8, на зміст якого посилається позивач, визнаються судом необґрунтованими та спростовуються наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2013 між сторонами була укладена угода про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 09.12.2008 №103000/33, якою зокрема, були внесені зміни та доповнення до ряду пунктів основного договору (а.с. 26-28).

Так, п.8 договору викладено в наступній редакції : «Договір укладено строком на 5 (п'ять) років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен повідомити письмово орендодавця за 60 днів до спливу строку договору оренди землі, але не пізніше строку встановленого законодавством, про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди. До листа-повідомлення про поновлення оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється».

За своїм змістом та правовою природою зазначена угода є угодою про внесення змін, а не угодою про поновлення строку дії договору.

При чому, як було досліджено судом, зазначена угода була укладена сторонами саме на виконання рішень Антрацитівської міської ради про визначення розміру орендної плати за користування земельними ділянками (в звязку з її зміною), а також рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2012 у справі №18/5005/5289/2012.

Зі змісту вказаного судового рішення вбачається, що в червні 2012 року прокурор м. Антрацит звернувся до господарського суду в інтересах держави в особі Антрацитівської міської ради із позовом до ТОВ «АТБ інцест», в якому просив внести зміни до договору оренди землі в частині розміру орендної плати і нормативної грошової оцінки земельної ділянки, враховуючи вимоги Податкового кодексу України, та привести договір оренди землі у відповідність до вимог Закону України "Про оренду землі" та типового договору.

Рішеням господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2012 у справі №18/5005/5289/2012 вирішено внести відповідні зміни до ряду пунків договору, і зокрема до п.8 договору, який було викладено у зазначеній вище редакції.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.10.2012 у справі №18/5005/5289/2012 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2012 р. у справі № 18/5005/5289/2012 змінено. Викладено в наступній редакції: пункти 11, 28, 34, 36, 37 залишено в редакції договору оренди земельної ділянки.В інший частині рішення залишено без змін.

Отже, рішення суду від 19.10.2012 у справі №18/5005/5289/2012, яким зокрема, було вирішено внести зміни до п.8 договору та викласти його в іншій редакції (при чому зміни стосувалися не пролонгації/поновлення умов договору, а суто процедурних моментів строків та дій сторін, які необхідно вчиняти у разі закінчення строку дії договору) було виконано сторонами лише 11.10.2013 року шляхом укладення угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 09.12.2008 №103000/33.

Враховуючи встановлені судом обставини, та відсутність угоди укладеної між сторонами про поновлення договору оренди, відповідного рішення відповідача (необхідного у разі звернення орендарем до закінчення строку дії договору та повідомлення останнього про намір скористатися переважним правом на поновлення строку договору), доводи позивача про поновлення договору оренди шляхом укладення угоди про внесення до нього змін від 11.10.2013 не підтверджені належними і допустимими доказами в розумінні ст. 33-34 ГПК України, а тому визнаються судом безпідставними.

Крім того, пункт 2.17 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", на який послався представник позивача в судовому засіданні, стосується порядку вирішення спорів, повязаний з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності.

Доводи про фактичне користування земельною ділянкою і здійснення платежів з орендної плати за землю мають оцінюватись у вирішенні спору, повязаного із поновленням договору оренди землі.

Натомість предметом спору у даній справі є розірвання договору.

В контексті положень ч. 2 ст. 16 ЦК України обраний позивачем спосіб судового захисту у вигляді розірвання спірного договору оренди землі спрямований на припинення відповідних правовідносин оренди, що за змістом визначених частинами 2, 3 ст. 653 цього Кодексу наслідків, може бути застосований лише до чинного (діючого) на дату подання позову і прийняття судового рішення договору.

Виходячи зі змісту ст.ст. 31, 32 Закону України "Про оренду землі" закінчення строку дії договору, розірвання договору є альтернативними способами припинення договору оренди землі.

Оскільки припинення спірного договору відбулось до подання орендарем позовної заяви, наведені позивачем доводи про наявність порушень його прав на використання земельної ділянки за цільовим призначенням у звязку з істотною зміною обставин не підтверджені документально та встановленими судом обставинами справи, а тому позовні вимоги є необгрунтованими.

Враховуючи встановлені у справі обставини, розірвання договору оренди земельної ділянки від 04.12.2008 є неможливим, оскільки дія договору припинилась ще 09.12.2013.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України судовий збір за подання позову покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-інвест" до Антрацитівської міської ради Луганської області про розірвання договору оренди земельної ділянки від 04.12.2008 та зареєстрованого в Антрацитівському міському відділі Луганської регіональної філії Державного підприємства Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 09.12.2008 №103000/33, відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.02.2016.

Суддя О.В. Драгнєвіч