ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2016 р.Справа № 922/6557/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Зміївське лісове господарство", м. Зміїв
до Приватного підприємства "Валплант", м. Валки
про стягнення коштів в розмірі 42 861, 76 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № б/н від 07.12.2015 року;

відповідача - ОСОБА_2 (керівник);

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Зміївське лісове господарство", м. Зміїв (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Приватного підприємства "Валплант", м. Валки про стягнення заборгованості в сумі 42 861,76 грн. Також позивач просить судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання покладених на відповідача обов`язків за Договором № 117 від 05.05.2015 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28 грудня 2015 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 26 січня 2016 року о 11:30.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.01.2016 року розгляд справи було відкладено на 08.02.2016 року о 11:10 у зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.02.2016 року розгляд справи було відкладено на 22.02.2016 року о 12:00.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Надав пояснення по суті справи.

Відповідач в призначене судове засідання з'явився, 22.02.2016 року надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, в якому підтверджує наявність заборгованості перед позивачем, вказуючи на те, що на даний час не має можливості розрахуватись з боргом у зв'язку з тяжким фінансовим становищем на підприємстві.

Наданий відзив долучено судом до матеріалів справи.

Враховуючи те, що матеріали справи у достатній мірі характеризують правовідносини сторін, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між Державним підприємством "Зміївське лісове господарство" (надалі - Постачальник) та Приватним підприємством "Валплант" (надалі - Покупець) було укладено Договір № 117 від 05.05.2015 року відповідно до якого, Постачальник зобов'язувався передає у власність Покупця лісоматеріали (товар) згідно Специфікації, а Покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його на умовах передбачених Договором.

Відповідно до п.3.1. договору Покупець оплачує товар у порядку 100% передоплати.

Також, 22.05.2015 року між Державним підприємством "Зміївське лісове господарство" (Продавець) та Приватним підприємством "Валплант" (Покупець) було укладено біржовий контракт № Л-185/2015/52 на продаж товару (лісоматеріалів) у кількості 120 куб. м. на загальну суму 74346,00 грн. з ПДВ.

Так, відповідно до умов п.1.2. біржового контракту Продавець продав, а Покупець отримав товар згідно Специфікації.

Згідно п.4.1 біржового контракту Покупець зобов'язався провести повний розрахунок за отриманий товар протягом 3-х банківських днів після готовності Продавця до відвантаження Товару.

Покупець отримав товар від Постачальника за товарно - транспортними накладними, копії яких належним чином засвідчені та долучені до матеріалів справи, а саме:

- ТТН № 312143 від 23.07.2015 року на суму 19778,26 грн.;

-ТТН № 630648 від 18.06.2015 року на суму 6959,17 грн.;

-ТТН № 630650 від 18.06.2015 року на суму 4273,79 грн.;

-ТТН № 630575 від 21.05.2015 року на суму 5185,42 грн.;

-ТТН № 630577 від 21.05.2015 року на суму 3327,88 грн.;

-ТТН № 630574від 21.05.2015 року на суму 4437,95 грн.;

-ТТН № 630591 від 25.05.2015 року на суму 11078,52 грн.;

-ТТН №630600 від 27.05.2015 року на суму 2269,70 грн.;

-ТТН № 630598 від 27.05.2015 року на суму 14109,20 грн.;

-ТТН № 630645 від 17.06.2015 року на суму 2416,62 грн.;

-ТТН № 301451 від 11.06.2015 року на суму 11524,38 грн.;

-ТТН № 301452 від 11.06.2015 року на суму 2754,67 грн.;

-ТТН № 301454 від 11.06.2015 року на суму 3266,29 грн.;

-ТТН №301442 від 08.06.2015 року на суму 10519,55 грн.;

-ТТН № 630787 від 28.07.2015 року на суму13586, 37рн.;

-ТТН № 630772 від 20.07.2015 року на суму 3354,17 грн.;

-ТТН № 630770 від 20.07.2015 року на суму 2212,06 грн.;

-ТТН № 630769 від 20.07.2015 року на суму 128,33 грн.;

-ТТН № 630768 від 20.07.2015 року на суму 8760,29 грн.;

-ТТН № 301523 від 13.07.2015 року на суму 936,35 грн.;

-ТТН № 301521 від 13.07.2015 року на суму 9223,24 грн.;

-ТТН № 630751 від 13.07.2015 року на суму 2577,60 грн.;

-ТТН № 630731 від 10.07.2015 року на суму 3477,78 грн.;

-ТТН №630729 від 10.07.2015 року на суму 10800,24 грн.;

-ТТН № 322151 від 10.06.2015 року на суму12036,30 грн.;

-ТТН № 322122 від 02.06.2015 року на суму 5418,40 грн.;

-ТТН № 322153 від 10.06.2015 року на суму 3884,87 грн.;

-ТТН № 322120 від 02.06.2015 року на суму 6741,98 грн.;

-ТТН № 322118 від 02.06.2015 року на суму 1487,48 грн.

-ТТН № 322351 від 20.07.2015 року на суму 24027,07 грн.(а.с.12-41).

Так, на виконання умов Договору Покупцем було отримано товар на загальну суму 183 940,27 грн., що підтверджується вищевказаними товарно - транспортними накладними.

З матеріалів справи вбачається, що Покупець здійснив оплату товару по Договору на загальну суму - 141078,59 грн.(а.с.44).

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок різниці між отриманим товаром з боку відповідача та сплаченою сумою, утворилася заборгованість Покупця перед Постачальником, яка становить 42861,76 грн.

Для врегулювання спору мирним шляхом, позивач направив на адресу відповідача претензію № 10-01/617 від 25.08.2015 року з проханням сплатити борг у сумі 42 861, 76 грн., але дана претензія залишилась без відповідного реагування з боку відповідача, що й стало причиною звернення позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому ДП "Зміївське лісове господарство" належним чином виконало взяті на себе обов'язки щодо постачання товару, проте відповідач - ПП "Валплант" свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару виконав частково, сплативши борг в розмірі 141078,59 грн.

Наведені заперечення у відзиві на позов, наданий відповідачем, суд не може прийняти до уваги, оскільки посилання відповідача на тяжкий фінансовий стан підприємства не може бути підставою для звільнення відповідача від сплати боргу.

Враховуючи викладене, з огляду на відсутність доказів щодо виконання відповідачем в повному обсязі умов договору, щодо здійснення оплати поставленого товару, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача, суми заборгованості у розмірі 42861,76 грн. обґрунтованими, доведеними доданими до справи доказами та визнані відповідачем, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України та постановою № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 525, 526, 530, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Валплант" (63002, Харківська обл., м. Валки, вул. 1 Травня, 49, ) на користь Державного підприємства "Зміївське лісове господарство" (63404, Харківська обл., м. Зміїв, вул. Радянська, 7, , р/р 3420 ХОД Райффайзен банк Аваль, МФО 380805) заборгованість в сумі 42 861, 76 грн., а також судовий збір в розмірі 1218,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_3