РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016Справа №910/30450/15

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція"
доКомунального підприємства "Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва"
третя особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва"
простягнення 27 982 грн 78 коп.
Представники:
від позивача: Гогитидзе В.Ф. - представник за довіреністю
від відповідача: Мундірова В.М. - представник за довіреністю
від третьої особи:не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01.12.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" з вимогами до Комунального підприємства "Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва" про стягнення 27 982 грн 78 коп. заборгованості за договором на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 450157 від 02.07.2012, в тому числі 16 365 грн 31 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію, 5 670 грн 14 коп. інфляційних втрат, 513 грн 65 коп. 3 % річних та 5 433 грн 68 коп. пені.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 450157 від 02.07.2012 не виконав взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2013 по 01.05.2015, яка станом на 01.09.2015 становить 16 365 грн 31 коп., крім того у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором позивачем нараховано пеню у розмірі 5 433 грн 68 коп., інфляційні втрати у розмірі 5 670 грн 14 коп. та 3 % річних у розмірі 513 грн 65 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2015 порушено провадження у справі № 910/30450/15 та справу призначено до розгляду на 11.01.2016.

11.01.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли клопотання про витребування доказів та клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2016 у зв'язку з необхідністю витребування нових доказів розгляд справи відкладено на 01.02.2016, а також залучено до участі у справі Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

29.01.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшли пояснення на позовну заяву.

01.02.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли відзив (пояснення) на позовну заяву, клопотання про витребування доказів (інформації) та заява про залучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.02.2016 продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 22.02.2016, у зв'язку з неявкою представника третьої особи у судове засідання та задоволенням клопотання відповідача.

17.02.2016 до відділу діловодства Господарського суду м. Києва від відповідача надійшли заяви про надання інформації.

22.02.2016 до відділу діловодства Господарського суду м. Києва від відповідача надійшли заяви про надання інформації.

22.02.2016 до відділу діловодства Господарського суду м. Києва від позивача надійшло клопотання про призначення колегіального розгляду справи.

Представник третьої особи у судове засідання 22.02.2016 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином.

У судове засідання 22.02.2016 з'явились представники сторін та надали пояснення по суті справи.

Представник позивача підтримав заявлене через відділ діловодства суду клопотання про призначення колегіального розгляду справи. Суд, розглянувши зазначене клопотання прийшов до висновку про відмову в його задоволенні, у зв'язку з необґрунтованістю та з огляду на те, що призначення колегіального розгляду справи здійснюється суддею в провадженні якого перебуває справа залежно від складності спірних матеріально-правових відносин, рішення про яку приймається суддею. Призначення колегіального розгляду справи за клопотанням сторін нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено.

Також представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав пояснення відповідно до яких заперечує проти заявлених позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

У судовому засіданні 22.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника сторін, дослідивши надані суду докази та матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

02.07.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (енергопостачальна організація за договором) та Комунальним підприємством "Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва" (покупець за договором) укладено договір на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 450157, відповідно до умов якого енергопостачальна організація зобов'язується виробляти, систематично поставляти та передавати у власність покупцю теплову енергію у вигляді гарячої води (надалі - товар або теплоносій, теплова енергія) у період з 01.07.2012 по 30.06.2013 в кількості 180,314 Гкал, з максимально тепловим навантаженням на потреби опалення 0,095 Гкал/год, а покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно здійснити оплату за нього на умовах даного договору.

Даний договір укладений на термін з 01.07.2012 до 01.07.2013. Договір вважається подовженим на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін даного не повідомить іншій стороні протилежне не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору. В частині розрахунків дія договору триває до повного їх завершення. (пункт 10.1. договору).

Згідно з пунктом 5.1 договору облік спожитої теплової енергії виконується по приладам обліку, що встановлені на межі балансової належності покупця та АК "Київенерго", у відповідності до Тимчасових правил обліку відпускання і споживання теплової енергії. Встановлення приладів обліку теплової енергії підтверджується Актом постановки на комерційний облік приладів обліку. Прилади обліку пломбуються у встановленому порядку.

У випадку встановлення приладів обліку не на межі балансової належності до споживача теплової енергії, що врахована приладами, додаються теплові витрати на ділянці від межі балансової належності до місця встановлення приладів обліку (пункт 5.2. договору).

Відповідно до пункту 5.9 договору облік поставленої теплової енергії виконується покупцем з 26 числа попереднього місяця по 25 число звітного місяця. Звіт про прийняту теплову енергію подається в енергопостачальну організацію не пізніше 27 числа звітного місяця з урахуванням вимог щодо порядку передачі енергопостачальній організації даних про величину використаної теплової енергії, встановлених Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж.

У відповідності до пункту 6.1 договору розрахунки з покупцем за теплову енергію проводяться згідно з тарифами, по групах споживачів, що затверджені розпорядженнями (рішеннями) Київської міської державної адміністрації (а також органами місцевого самоврядування, актами інших органів, що затверджують (погоджують, встановлюють) тарифи на теплову енергію) для енергопостачальної організації за кожну відпущену Гігакалорію (грн./1 Гкал). Тарифи можуть змінюватись у зв'язку зі змінами розмірів складових калькуляцій собівартості теплової енергії (ціни на паливо, тощо), а також в інших випадках передбачених діючим законодавством та нормативними актами. У разі зміни тарифів на теплову енергію сторони здійснюють розрахунки за новими тарифами, з дня їх введення в дію гідно умов даного договору.

У випадку встановлення приладів обліку не на межі балансової належності, до спожитої теплової енергії, що врахована приладами, додаються теплові втрати на ділянці від межі балансової належності до місця встановлення приладів обліку (пункт 5.2 договору), які покупець також сплачує (пункт 6.3 договору).

Відповідно до пункту 6.4 договору розрахунки за теплову енергію поточного місяця здійснюються на умовах попередньої оплати, величина якої відповідає кількості теплової енергії на місяць, розрахованої відповідно до теплових навантажень, визначених цим договором із урахуванням характеристик вбудованих приміщень та субспоживачів.

Згідно з пунктом 6.5 договору покупець щомісяця з 07 по 14 число самостійно отримує в енергопостачальної організації оформлені акти приймання-передавання теплової енергії за попередній період, табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період та акт звіряння розрахунків за спожиту теплову енергію на початок поточного розрахункового періоду, а також рахунок-фактуру на оплату теплової енергії у формі попередньої оплати. Покупець не пізніше 15 числа поточного місяця підписує, скріплює печаткою та повертає енергопостачальній організації по одному примірнику підписаних актів приймання-передавання теплової енергії та звіряння розрахунків за спожиту теплову енергію, складених на початок цього розрахункового періоду. У разі не підписання або неповернення вчасно акту звіряння або акту приймання-передавання теплової енергії ці документи вважаються прийнятими в редакції енергопостачальної організації.

Відповідно до пункту 6.6 договору покупець самостійно сплачує за прийняту теплову енергію згідно з отриманим рахунком-фактурою не пізніше 25 числа поточного місяця, в тому числі теплову енергію, яка використана субабонентами покупця.

У відповідності до положень пункту 6.7. договору при здійсненні розрахунків за спожиту теплову енергію покупець обов'язково повинен зазначити у платіжному дорученні номер договору на постачання теплової енергії, а також місяць та рік, в якому була поставлена теплова енергія, що оплачується покупцем. Крім того, підпунктом 6.7.1. договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов, зазначених у пункті 6.7. даного договору, грошові кошти, що отримані згідно платіжного доручення, де не вказані рік та місяць, за який здійснюється платіж, зараховуються енергопостачальною організацією як сплата за теплову енергію, оплата вартості якої прострочена споживачем найдовше (оплата за минулі періоди).

Згідно з пунктом 6.8. договору у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, покупець зобов'язаний у 10-денний термін з часу отримання платіжних документів (але не пізніше 25 числа поточного місяця - наступного за звітним), письмово повідомити про це енергопостачальну організацію та протягом цього ж строку направити свого представника обгрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання відповідного акту. В іншому випадку відмова покупця сплатити виставлений рахунок енергопостачальної організації вважатиметься безпідставною.

Відповідно до додатку № 3 до договору визначено перелік абонентів, які знаходяться на балансі КП "ДОНФ Дарницького району міста Києва" станом на 01.07.2014, а саме: житловий будинок за адресою вул. Новодарницька, 2/17 (особистий рахунок 4450500), житловий будинок за адресою вул. Новодарницька, 4 (особистий рахунок 4450501), житловий будинок за адресою вул. Ялтинська, 20/18 (особистий рахунок 4450502).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Нормами частини 2 статті 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм частини 6 та частини 7 статті 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Як встановлено судом, позивачем було поставлено теплову енергію на умовах, передбачених укладеним між сторонами договором на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 450157 від 02.07.2012 за період з грудня 2014 року по квітень 2015 року на загальну суму 16 365 грн 31 коп., що підтверджується доданими до позовної заяви копіями особових карток та нарядів на підключення/відключення опалення за період з грудня 2014 року по квітень 2015 року.

Позивач посилається на те, що відповідач свої зобов'язання за договором на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 450157 від 02.07.2012 належним чином не виконав, внаслідок чого за період з грудня 2014 року по квітень 2015 року у відповідача виникла заборгованість за спожиту теплову енергію, яка станом на 01.09.2015 становить 16 365 грн 31 коп.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" від 10.04.2014 №1198-VII були внесені зміни до деяких законів України, а зокрема до статей 19, 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та доповнено їх новими частинами.

Так, виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Також, було доповнено статтю 29 частиною 3, відповідно до якої договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Як вбачаться з наявних в матеріалах справи документів, відповідач не є кінцевим споживачем послуг, які надаються позивачем за договором.

На виконання зазначених положень Закону № 1198-VII листом департаменту житлово-комунальної інфраструктури Київської міської державної адміністрації від 05.12.2014 № 058/4/1-13637 повідомлено, що відповідно до підпункту 4.1 та пункту 6 протоколу № 003/65 робочої наради з поточних питань від 04.12.2014, яка відбулася в Київській міській державній адміністрації вирішено, зокрема, позивачу забезпечити проведення нарахувань плати за послуги з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання власникам та орендарям нежитлових приміщень м. Києва починаючи з листопада 2014 року, а комунальним підприємствам по утриманню житлового господарства з листопада 2014 року (відповідачу) припинити нарахування та виставлення рахунків на сплату комунальних послуг власникам та орендарям приміщень.

Згідно з розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 30.01.2015 № 33 "Про закріплення за комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва", відповідач передав з балансу, а Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" прийняло на баланс нежитлові приміщення станом на 31.01.2015 та на 28.02.2015, що підтверджується актом приймання - передачі від 02.02.2015 та від 02.03.2015.

13.02.2015 листом за № 153 відповідач повідомив позивача про те, що згідно з розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 30.01.2015 № 33 "Про закріплення за комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва" Комунальне підприємство "Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва" передало з балансу, а Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" прийняло на баланс нежитлові приміщення станом на 31.01.2015, що підтверджується актом приймання - передачі від 02.02.2015.

18.03.2015 листом за № 303 відповідач повідомив позивача про те, що згідно з розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 30.01.2015 № 33 "Про закріплення за комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва" відповідач передав з балансу, а Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" прийняло на баланс нежитлові приміщення станом на 28.02.2015, що підтверджується актом приймання - передачі від 02.03.2015.

Отже, приміщення (будинки), які знаходилися на балансі відповідача, саме ті, на територію яких відбувалося теплопостачання, за адресами у м. Києві по вул. Новодарницька, буд. 2/17 та вул. Новодарницька, буд. 4 з 31.05.2015, а також по вул. Ялтинська, буд. 20/18 з 28.02.2015, передані на баланс Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва".

Таким чином відповідач не будучи балансоутримувачем з 31.01.2015 об'єктів за адресами: вул. Новодарницька, буд. 2/17 та вул. Новодарницька, буд. 4, та з 28.02.2015 по вул. Ялтинська, буд. 20/18 не міг отримувати у власність теплову енергію у вигляді гарячої води, відтак і не мав обов'язку по сплаті за її отримання, починаючи з дати передачі на баланс третій особі - Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва".

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене та враховуючи надані позивачем особові картки, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію за договором на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 450157 від 02.07.2012 за період з грудня 2014 року по лютий 2015 року у розмірі 8 267 грн 95 коп.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договором на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 450157 від 02.07.2012, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 5 670 грн 14 коп. інфляційних втрат, 513 грн 65 коп. 3 % річних та 5 433 грн 68 коп. пені за період прострочення вказаний в розрахунку, доданому до позовної заяви.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача основного боргу суд наводить власний розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
3824.7526.12.2014 - 31.08.20152493 %78.28
3514.0326.01.2015 - 26.07.20151823 %52.57
929.1725.02.2015 - 31.08.20151883 %14.36
Всього:145.21

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
26.12.2014 - 31.08.20153824.751.3821460.51
26.01.2015 - 31.08.20153514.031.3401195.85
25.02.2015 - 31.08.2015929.171.273253.52
Всього:2 909.88
Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з пунктом 9.2 договору в разі несплати покупцем за прийняту теплову енергію у встановлені строки енергопостачальна організація нараховує пеню за кожний прострочений день у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені, викладеного у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормами статті 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені);

Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України слив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом враховано рекомендації, викладені у пункті 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" стосовно того, що якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

З урахуванням положення частини четвертої статті 51 Господарського процесуального кодексу України днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 Цивільного кодексу України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 Цивільного кодексу України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача пені починаючи з 26.12.2014, а звернувся з позовом до суду 01.12.2015 (відповідно до дати реєстрації цієї заяви в канцелярії суду), суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні задоволені клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог про стягнення пені.

Крім того, суд наводить власний розрахунок пені з урахуванням часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача основного боргу:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
3824.7526.12.2014 - 5.02.20154214.0000 %0.077 %*123.23
3824.7506.02.2015 - 3.03.20152619.5000 %0.107 %*106.25
3824.7504.03.2015 - 6.06.201511530.0000 %0.164 %*723.03
3514.0326.01.2015 - 5.02.20151114.0000 %0.077 %*29.65
3514.0306.02.2015 - 3.03.20152619.5000 %0.107 %*97.62
3514.0304.03.2015 - 6.07.201514530.0000 %0.164 %*837.59
929.1725.02.2015 - 3.03.2015719.5000 %0.107 %*6.95
929.1704.03.2015 - 6.08.201517630.0000 %0.164 %*268.82
Всього:2 193.14
З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов'язання за договором, вимоги позивача про нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду, а саме: пеня у розмірі 2 193 грн 14 коп., 3 % річних у розмірі 145 грн 21 коп. та інфляційні втрати у розмірі 2 909 грн 88 коп.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із заяви про надання уточненого розрахунку суми штрафних санкцій, поданої у судовому засіданні 01.02.2016, представник позивача просить суд повернути зайво сплачений судовий збір. Розглянувши зазначену заяву суд прийшов до висновку про відмову в її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 28.12.2014, № 80-VIII, з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн 00 коп.

Враховуючи викладене, при зверненні з позовом до суду, позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 1218 грн 00 коп. виходячи з ціни позову 27 982 грн 78 коп., в тому числі: 16 365 грн 31 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію, 5 670 грн 14 коп. інфляційних втрат, 513 грн 65 коп. 3 % річних та 5 433 грн 68 коп. пені.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 186810 від 25.11.2015 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1218 грн 00 коп., мінімальну ставку розміру судового збору.

У судовому засіданні 01.02.2016 представником позивача надано заяву про надання уточненого розрахунку штрафних санкцій, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 27 849 грн 16 коп., утому числі: 16 365 грн 31 коп. основного боргу, 5 294 грн 40 коп. пені, 5 670 грн 14 коп. інфляційних втрат та 519 грн 31 коп.

Враховуючи розмір позовних вимог позивача та норми пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір підлягає оплаті за мінімальною ставкою, тобто в сумі 1 218 грн 00 коп.

Нормами статті 7 Закону України "Про судовий збір" не передбачено повернення судового збору сплаченого у розмірі мінімальної ставки.

Керуючись ст. 43 ч. 1 та ч. 2 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва" (02121, м. Київ, вул. Вербицького, буд. 32, ідентифікаційний код 35660296) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, буд. 28, офіс 20, ідентифікаційний код 37739041) заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 8 267 (вісім тисяч двісті шістдесят сім) грн 95 коп., пеню у розмірі 2 193 (дві тисячі сто дев'яносто три) грн 14 коп., 3 % річних у розмірі 145 (сто сорок п'ять) грн 21 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 909 (дві тисячі дев'ятсот дев'ять) грн 88 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 591 (п'ятсот дев'яносто одна) грн 14 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 25.02.2016

Суддя Н.Б. Плотницька