ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.02.2016 Справа №905/50/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.

при секретарі судового засідання Величко Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод», м.Маріуполь Донецької області, ,

до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, ,

про стягнення 26149,57 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Єнакієвський металургійний завод», м.Маріуполь Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №73/5-184 від 16.12.2015р. до Державного підприємства «Донецька залізниця», м.Донецьк, про стягнення вартості недостачі вантажу в розмірі 26149,57 грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/50/16 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 06.01.2016р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/50/16.

В подальшому розгляд справи відкладався на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що на виконання зобов'язань за контрактом №13-001768 від 31.05.2013р., який укладений між Публічним акціонерним товариством «Єнакієвський металургійний завод» та «Metinvest International S.A.», Швейцарія, враховуючи специфікацію №307 від 10.04.2015р. до нього, 22.06.2015р. на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ ШІППІНГ», м.Маріуполь Донецької області, (вантажоодержувач) за накладною №52350402 поставлено у вагоні №599539950 вантаж - катанка сталева, однак на шляху слідування на станції ОСОБА_1 залізницею виявлено недостачу вантажу, про що був складений комерційний акт РА №007283/190/6 від 09.07.2015р.

Обставини викладені в означеному акті свідчать про доступ до вантажу, не збереженого перевезення на шляху слідування, що прямо вказує на вину залізниці та є підставою для стягнення заявленої суми вартості недостачі вантажу.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав комерційний акт РА №007283/190/6 від 09.07.2015р., а також у копіях: специфікація №307 від 10.04.2015р. до контракту №13-001768 від 31.05.2013р., сертифікат якості №2731 від 18.04.2015р., залізнична накладна №52350402 від 22.06.2015р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст.909, 920, 924 Господарського кодексу України, ст.ст.110, 113, 114, 115, 129, 133 Статуту залізниць України, ст.ст.12. 23, 26 Закону України «Про залізничний транспорт», п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., ст.ст.1, 2, 12, 13, 54, 55 Господарського процесуального кодексу України.

25.01.2016р. електронною поштою позивачем надіслано у копіях: клопотання №73/5-11 від 20.01.2016р. по справі №905/47/16 в порядку ст.58 Господарського процесуального кодексу України про об'єднання справ №905/47/16, №905/48/16, №905/49/16 та №905/50/16; клопотання №73/5-16 від 25.01.2016р. про відкладення розгляду справи на іншу дату після розгляду клопотання про об'єднання означених справ; довіреність на представника.

Документи долучено до матеріалів справи.

Клопотання позивача №73/5-16 від 25.01.2016р. про відкладення розгляду справи судом задоволено, про що відображено в ухвалі суду від 26.01.2016р.

До того ж, ухвалою господарського суду Донецької області від 26.01.2016р. замінено відповідача його правонаступником - Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», у порядку ст.25 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 01.02.2016р. по справі №905/47/16 (суддя Огороднік Д.М.) Публічному акціонерному товариству «Єнакіївський металургійний завод» відмовлено у задоволенні клопотання про об'єднання справ №905/47/16, №905/48/16, №905/49/16, №905/50/16.

Представник позивача у судове засідання 11.02.2016р. не зявився, причин неявки не повідомив, електронною поштою надіслав копії листа №73/5-31 від 11.02.2016р. з накладною №2105832 від 09.02.2016р., а також у якому повідомив, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спори, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Представник відповідача у судове засідання 11.02.2016р. не зявився, причин неявки не повідомив, витребуваних документів не надав.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи обєктивні обставини складної ситуації у державі, суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, за цих підстав суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

За приписами статей 4 2, 4 3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обовязки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як свідчить специфікація №307 від 10.04.2015р. до контракту №13-001768 від 31.05.2013р. Публічне акціонерне товариство «Єнакієвський металургійний завод» (Продавець) та «Metinvest International S.A.» (Покупець) прийшли до згоди протягом квітня 2015р. травня 2015р. поставити:

- 1950,00 МТ (+5/-5%) катанки з вуглецевої сталі звичайної якості згідно ДСТУ 4738:2007 (ГОСТ 2590-2006), марка сталі SAE1006, ASTM A510/A510M, розмір 5,5 мм, ціна 346,00 доларів США за 1 МТ маса нетто;

- 780,00 МТ (+5/-5%) катанки з вуглецевої сталі звичайної якості згідно ДСТУ 4738:2007 (ГОСТ 2590-2006), марка сталі SAE1006, ASTM A510/A510M, розмір 5,5 мм, ціна 346,00 доларів США за 1 МТ маса нетто;

- 470,00 МТ (+5/-5%) катанки з вуглецевої сталі звичайної якості згідно ДСТУ 4738:2007 (ГОСТ 2590-2006), марка сталі SAE1006, ASTM A510/A510M, розмір 5,5 мм, ціна 346,00 доларів США за 1 МТ маса нетто, на умовах FOB порт Маріуполь згідно «Інкотермс. Офіційні правила тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгівельної палати (редакція 2010 року)», всього 3200 МТ (+5/-5%), загальна сума 1107200,00 (+5/-5%) доларів США.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

22.06.2015р. за накладною №52350402 Публічне акціонерне товариство «Єнакієвський металургійний завод» (вантажовідправник) зі станції відправлення Ясинувата Донецької залізниці на станцію Маріуполь-Порт-Експорт Донецької залізниці відвантажив на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ ШІППІНГ» (вантажоотримувач) у вагоні №59953950 вантаж катанка сталева.

При оформленні вказаної залізничної накладної відправником вказано масу вантажу нетто 67650 кг.

Відповідно до накладної вантаж маркований двома капроновими стрічками, маса 1 бунта більш 100кг., упакування 144 кг.

На шляху слідування на станції ОСОБА_1 залізниці, на підставі ст.24 Статуту залізниць України, була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, на вказаній станції здійснено контрольне переважування спірного вагону, за результатами якого складений комерційний акт РА №007283/190/6 від 09.07.2015р., відповідно до якого за наслідками контрольного переважування вагону №59953950, виявилось: брутто 87020 кг., тара з док. 23150 кг., нетто 63870 кг., що менше ваги, вказаної у документі на 3780 кг.

У комерційному акті також відображено, що у комерційному відношенні навантаження у верхньому ярусі по ширині вагону по 2 бунти в два ряди. Над 3-4 люком справа по ходу поїзда в 1-му ряді обірвана кантова стрічка, є 1 вільне місце. Зліва по ходу поїзда у 2-му ряді обірвана кантова стрічка, є 1 вільне місце. У верхньому ярусі нараховується 14 місць, прорахувати кількість місць до повного вивантаження немає можливості. В акті є відомості про те, що вагон прибув без супроводу охорони. Вагон технічно справний, люка укручені. Дана телеграма.

Комерційний акт підписаний належними особами згідно п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р.

Згідно ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у ст.113 Статуту залізниць України.

Суд приймає до уваги встановлені актом сліди доступу до вантажу у спірному вагоні.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Проте, суду не надано доказів недостачі вантажу не з вини залізниці, з матеріалів справи не вбачається.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником у накладній, засвідчено належним доказом комерційним актом РА №007283/190/6 від 09.07.2015р.

Вказаний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В матеріалах справи наявна специфікація №307 від 10.04.2015р. до контракту №13-001768 від 31.05.2013р., у якій сторонами погоджено вартість 1 тони катанки сталевої у розмірі 346 доларів США.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси нетто встановлені п.27 Правил видачі вантажу, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., у яких закріплено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 0,5% маси всіх інших вантажів.

Недостача у вагоні №599539950 згідно вищезазначеного комерційного акту складає 3780кг.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу із застосуванням 0,5% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена у розмірі 26 149,57 грн.

Суд дослідивши розрахунок позовних вимог, встановив, що останній не суперечить приписам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно ст.133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

На залізничній накладній №52350402 міститься переуступний напис, який свідчить про передачу права на пред'явлення претензії та позову від Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Шіппінг» до Публічного акціонерного товариства «ЄМЗ», тобто від вантажоотримувача до вантажовідправника. Переуступний напис засвідчений підписами директора і головного бухгалтера та скріплений печаткою вантажоодержувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Шіппінг».

З огляду на викладене, своїх зобовязань за договором перевезення відповідач не виконав належним чином, оскільки не забезпечив збереження довіреного йому вантажу.

Факт недостачі вантажу у приведеній вище кількості підтверджений матеріалами справи, у звязку з чим суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, доведені належним чином та підлягають задоволенню у межах визначених Публічним акціонерним товариством «Єнакієвський металургійний завод».

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод», м.Маріуполь Донецької області, до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, Печерський район, вул.Тверська, 5, , банківські реквізити не зазначено) на користь Публічного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» (87504, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Ілліча, буд.54, блок 4, , п/р 7201 у ПАТ «ПУМБ» м.Київ, МФО 334851) 26149,57 грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1218,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В судовому засіданні 11.02.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

7. Повний текст рішення складено та підписано 12.02.2016р.

Суддя О.В. Кротінова