номер провадження справи 9/104/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.02.2016 Справа № 908/3994/14

За заявою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Харченко О.Г. (69068, м. Запоріжжя, вул. Брюллова, 5) про роз'яснення, встановлення або зміну способу та порядку примусового виконання наказу господарського суду в справі № 908/3994/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРТ М" (69120, м. Запоріжжя, вул. Вороніна, буд. 29-а, кв. 53)

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (69120, АДРЕСА_2)

про визнання договору недійсним та витребування майна

Колегія суддів у складі: Головуючого - суддя Гандюкова Л.П.

суддів: Азізбекян Т.А.

Сушко Л.М.

Представники сторін:

Від органу ДВС - Харченко О.Г. (доручення №14 від 04.02.2016 р.)

Від позивача (стягувача) - Заманський С.В. (директор)

Післегіна А.А. (дов. від 01.10.2014 р.);

Від відповідача (боржника)- Железняк О.В. (договір про надання правової допомоги від 20.07.2015 р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №950)

ВСТАНОВЛЕНО:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 06.02.2015 р. у справі № 908/3994/14 (колегія суддів у складі: головуючого - Боєва О.С., суддів: Азізбекян Т.А., Сушко Л.М.) частково задоволені позовні вимоги ТОВ «МАРТ М» до ФОП ОСОБА_3, визнано недійсним договір № 1 від 23.01.2007 р. про передачу майна у строкове безоплатне користування, укладений між ТОВ «МАРТ М» та ПП ОСОБА_3; витребувано у ФОП ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРТ М" наступне майно: підстанцію КТПГС з кабельним вводом прохідна для міських мереж - 1 шт.; кабель броньований 3х120 АПБП - 300 метрів; трансформатор ТМ 630 У 630 кВт - 1 шт.; стягнуто з ФОП ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору у розмірі 4740,08 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.05.2015 р. у справі № 908/3994/14 рішення господарського суду Запорізької області від 06.02.2015 р. у справі № 908/3994/14 скасовано; прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено; стягнуто з ТОВ «МАРТ М» на користь ФОП ОСОБА_3 2371,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.07.2015 р. у справі № 908/3994/14 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.05.2015 р. у справі № 908/3994/14 скасовано; рішення господарського суду Запорізької області від 06.02.2015 р. у справі № 908/3994/14 залишено без змін; стягнуто з ФОП ОСОБА_3 2613,64 грн. витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

На виконання рішення господарського суду Запорізької області від 06.02.2015 р. у справі № 908/3994/14 та постанови Вищого господарського суду України від 21.07.2015 р. у справі № 908/3994/14, господарським судом Запорізької області 10.08.2015 р. видано відповідні накази.

08.02.2016 р. до господарського суду надійшла заява вих. № 796/14 від 16.01.2016 р. головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Харченко О.Г. про роз'яснення, встановлення або зміну способу та порядку примусового виконання наказу господарського суду в справі № 908/3994/14.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2016 р., у зв'язку з припиненням повноважень судді Боєвої О.С., заяву передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гандюкова Л.П., судді Азізбекян Т.А., Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.02.2016 р. заява прийнята до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя - Гандюкова Л.П., судді Азізбекян Т.А., Сушко Л.М., судове засідання призначено на 22.02.2016 р.

Представник державної виконавчої служби в судовому засіданні підтримав заяву, та пояснив, що заява викликана тим, що державному виконавцю не зрозуміло яким способом виконувати рішення та в якому розмірі стягувати виконавчий збір. Заява обґрунтована такими обставинами. 10.12.2015 р. державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 49599477 із примусового виконання наказу № 908/3994/14, виданого 10.08.2015 р., про витребування у ФОП ОСОБА_3 на користь ТОВ «МАРТ М» майна. Викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою та наявні обставини, що ускладнюють виконання рішення, оскільки не зрозуміло в який спосіб боржник виконує рішення в самостійний строк, чи це рішення зобов'язального характеру, передбаченого ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», чи про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, передбаченого ст. 61 даного Закону, то в даному випадку невідома вартість майна. Обґрунтовуючи заяву ст.ст. 11, 36 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 89, 121 ГПК України, просить роз'яснити, встановити або змінити спосіб і порядок примусового виконання наказу № 908/3994/14, виданого 10.08.2015 р. господарським судом Запорізької області, про витребування у ФОП ОСОБА_3 на користь ТОВ «МАРТ М» наступне майно: підстанцію КТПГС з кабельним вводом прохідна для міських мереж - 1 шт.; кабель броньований 3х120 АПБП - 300 метрів; трансформатор ТМ 630 У 630 кВт - 1 шт., а саме: в який спосіб боржник виконує рішення в самостійний строк, чи це рішення зобов'язального характеру, передбаченого ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», чи про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, передбаченого ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», то в даному випадку невідома вартість майна, оскільки відповідно до класифікації виконавчого документа державний виконавець вчиняє виконавчі дії в різний спосіб та виносить постанову про стягнення з боржника виконавчий збір у різних розмірах.

У судовому засіданні представник державної виконавчої служби надав письмову заяву, згідно з якою просить розглядати заяву в частині встановлення способу та порядку виконання наказу про витребування майна. Разом з тим, усно пояснив, що фактично просить роз'яснити судове рішення, встановивши спосіб та порядок виконання рішення.

Представник стягувача надав письмовий відзив на заяву та в судовому засіданні усно пояснив, зокрема, що ст. 387 ЦК України передбачено такий спосіб захисту порушеного права як право власника витребувати своє майно з незаконного володіння, що і викладено у резолютивній частині рішення суду і, відповідно, у наказі. Із змісту ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що заходами примусового виконання рішення є не лише перелічені в цій нормі, а також у ст.ст. 61, 75 Закону заходи, а й інші заходи, передбачені рішенням. Захист порушеного права шляхом витребування є повернення речей до стану, що існував до порушення, до укладення недійсного договору. Вимога була заявлена саме як майнова, в той час як вимога зобов'язального характеру була б немайнового та оплачувалась б збором за немайнову вимогу. З метою встановлення прядку виконання рішення суду просить роз'яснити рішення наступним чином: «Вилучити у Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) наступне майно: підстанцію КТПГС з кабельним вводом прохідна для міських мереж - 1 шт.; кабель броньований 3х120 АПБП - 300 метрів; трансформатор ТМ 630 У 630 кВт - 1 шт. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРТ М" ( адреса реєстрації: 69120, м. Запоріжжя, вул. Вороніна, буд. 29-а, кв. 53 )».

Представник боржника у судовому засіданні усно пояснив, що заяву державного виконавця сприймає як роз'яснення рішення, оскільки для встановлення, зміни способу і порядку виконання рішення повинні бути перешкоди. Фактично це є заявою щодо правозастосування при виконанні рішення. Статтею 16 ЦК України не заборонено такий спосіб виконання рішення. Вважає, що взагалі немає чого роз'яснювати. Також пояснив, що рішення суду в частині стягнення судового збору боржником самостійно виконано, у підтвердження чого надав копію квитанцій, яку долучено до матеріалів справи.

Вислухавши пояснення представників стягувача, боржника та зацікавленої особи, оцінивши заяву вих. № 796/14 від 16.01.2016 р. головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Харченко О.Г. про роз'яснення, встановлення або зміну способу та порядку примусового виконання наказу господарського суду в справі № 908/3994/14, суд приходить до висновку, що фактично це є заява про роз'яснення рішення шляхом встановлення способу виконання, про що свідчить також усні пояснення в судовому засіданні головного державного виконавця та письмова заява, одержана в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 89 ГПК України суд за заявою сторони чи державного виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому їх змісту. Про роз'яснення рішення, ухвали виноситься ухвала.

Роз'яснення рішення, ухвали - засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта. У резолютивній частині має бути остаточна відповідь щодо усіх вимог, які були предметом судового розгляду. Резолютивна частина ні за яких умов не повинна викладатись альтернативно.

Тож у вирішенні питання про межі, в яких суд вправі діяти, надаючи роз'яснення рішення, слід виходити з приписів статті 84 ГПК України.

Згідно з ст. 84 ГПК України резолютивна частина рішення має містити висновок про задоволення позову або про відмову в позові повністю чи частково по кожній з заявлених вимог. Висновок не може залежати від настання або ненастання якихось обставин (умовне рішення). При задоволенні позову в резолютивній частині рішення вказується найменування майна, що підлягає передачі, і місце його знаходження (у спору про передачу майна).

Як вбачається з матеріалів справи № 908/3994/14, позивач звернувся з позовом про визнання недійсним договору № 1 від 23.01.2007 р. про передачу майна у строкове безоплатне користування, укладений між ТОВ "МАРТ М" та ПП ОСОБА_3; про витребування у відповідача на користь позивача наступне майно: підстанцію КТПГС з кабельним вводом прохідна для міських мереж вартістю 41530 грн., кабель броньований 3х120 АПБП кількістю 300 метрів вартістю 89574 грн., трансформатор ТМ 630 У потужністю 630 кВт (б/у) вартістю 45000 грн.

У мотивувальній частині рішення господарського суду Запорізької області від 06.02.2015 р. у справі № 908/3994/14, яке просить роз'яснити державний виконавець, суд зазначив, що вимога позивача про витребування у відповідача на користь позивача майна, отриманого на виконання договору № 1 від 23.01.2007 р., є законною. Оскільки в договорі вартість майна не встановлена, визначити її вартість виходячи із звичайних цін, що склалися на момент укладення договору не є можливим, позивачем вартість майна, зазначена у позовних вимогах не доведена, так як визначена станом не на час укладення договору, а станом на вересень 2014 р. (експертний висновок № ОИ-541 від 25.09.2014 р.), тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме без зазначення вартості майна.

Спір у справі № 908/3994/14 розглянуто в межах заявлених позовних вимог, предметом яких було витребування у відповідача майна з зазначенням у рішенні суду найменування майна. За наслідками встановлених обставин та досліджених судом доказів прийнято рішення про часткове задоволення позову з підстав, які заявлено. При цьому, як зазначалося вище, суд задовольнив частково позовні вимоги в частині витребування майна без зазначення вартості майна, про що чітко зазначив у мотивувальній частині рішення.

Як вбачається з тексту заяви, що розглядається, головний державний виконавець фактично просить суд вирішити питання про вартість майна, яке витребувано судом згідно з рішенням в справі № 908/3994/14, а також встановити спосіб і порядок примусового виконання зазначеного рішення суду.

У п. 18 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 6 «Про судове рішення» роз'яснено, що здійснюючи роз'яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз'яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз'ясненні рішення.

Державний виконавець заяву від 16.01.2016 р. № 796/14 обґрунтовує також ст. 121 ГПК України, якою визначено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

У п. 7.1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» роз'яснено, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Згідно зі ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається із заяви державного виконавця, заявник не просить видозмінити зазначену в рішенні форму його виконання, наприклад, замість витребування майна стягнути його вартість, а лише встановити, тобто, фактично визначити в який спосіб боржник повинен виконати рішення суду, оскільки у державного виконавця виникли труднощі з визначенням розміру виконавчого збору.

Разом з тим, статтею 32 вищезазначеного Закону визначено заходи примусового виконання рішень: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Статтею 121 ГПК не передбачено подання і розгляд заяв про встановлення способу та/або порядку виконання рішення. Такі спосіб і порядок визначаються державним виконавцем на підставі Закону України "Про виконавче провадження" та виходячи зі змісту резолютивної частини рішення господарського суду.

Враховуючи наведені вище приписи законодавства, оскільки головним державним виконавцем у заяві від 16.01.2016 р. № 796/14 фактично порушено питання про зміну рішення, зокрема, про внесення даних про вартість майна, а також про встановлення способу і порядку виконання рішення в справі № 908/3994/14, суд відмовляє головному державному виконавцю Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ Харченко О.Г. у роз'ясненні рішення господарського суду Запорізької області від 06.02.2015 р. у справі № 908/3994/14 і встановлення способу і порядку виконання. Суд не вбачає обставин, що роблять неможливим виконати рішення суду у встановлений спосіб і порядок.

Керуючись ст.ст. 86, 89, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Харченко О.Г. (від 16.01.2016 р. № 796/14).

Головуючий суддя Л.П. Гандюкова

Суддя Т.А. Азізбекян

Суддя Л.М. Сушко