РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016Справа №910/31792/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УВК УКРАЇНА»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАПА ТРЕЙД»

про стягнення 11 979,01 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Левтерова Т.М. за довіреністю № б/н від 01.10.2015 р.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УВК УКРАЇНА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАПА ТРЕЙД» про стягнення 11 979,01 грн. (з яких: 9 321,34 грн. основного боргу, 138,10 грн. інфляційних нарахувань, 1 233,35 грн. 35 % річних та 1 286,22 грн. пені), у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про надання логістичних послуг № 162-13 від 21.11.2013 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2015 р. порушено провадження у справі № 910/31792/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 27.01.2016 р., зобов'язано сторін надати певні документи.

У судове засідання 27.01.2016 р. з'явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання 27.01.2016 р. не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, вимог ухвали суду не виконав.

Враховуючи наведене, Господарський суд міста Києва з метою з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору у даній справі, для забезпечення принципів рівності та змагальності сторін у справі, недопущення порушення прав охоронюваних законом інтересів відповідача, у зв'язку з неявкою представника відповідача у призначене судове засідання, невиконанням ним вимог ухвали суду, керуючись ст. 77 ГПК України, ухвалою від 27.01.2016 р. розгляд справи відклав та призначив на 17.02.2016 р. та повторно зобов'язав сторін надати суду певні документи і пояснення.

У судовому засіданні 17.02.2016 р. представник позивача надав оригінали документів для огляду в судовому засіданні; надав суду усні пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 17.02.2016 р. не з'явився, вимог ухвал суду вв даній справі не виконав, про причини неявки не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві.

Згідно з абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання та про наслідки ненадання ним витребуваних судом документів, то за таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами без участі представника вищезазначеного учасника судового процесу.

У судовому засіданні 17.02.2016 р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством «УВК УКРАЇНА» (надалі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАПА ТРЕЙД» (надалі - замовник) був укладений договір про надання логістичних послуг № 162-13 від 21.11.2013 р. (надалі - договір), згідно з умовами якого виконавець зобов'язується надати логістичні послуги, пов'язані з обслуговуванням вантажів замовника, а замовник зобов'язується надавати замовлення на надання послуг, відповідно до умов даного договору, приймати та своєчасно сплачувати надані послуги.

Умови зазначеного договору свідчать про те, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з п. 1.2. договору, на підтвердження надання виконавцем послуг за цим договором, складаються та підписуються відповідні акти прийому-передачі наданих послуг.

За умовами п. 2.1. договору, підставою для надання логістичних послуг є замовлення, надане замовником електронною поштою відповідно до розкладу.

Згідно з п. 2.4. договору, факт прийому вантажу оформлюється вантажною квитанцією, з підписом та відбитком печатки/штампу вантажовідправника.

Пунктами 2.5. та 2.6. договору встановлено, що здача вантажу вантажоотримувачу здійснюється за адресою, вказаною у вантажній квитанції; факт здачі вантажу підтверджується підписом представника вантажоотримувача та відтиском штампу у вантажній квитанції, а у разі відсутності печатки/штампу зазначаються паспортні дані вантажоотримувача.

Відповідно до п. 3.1.10. договору, замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати послуги виконавця.

Згідно з п. 5.1. договору, послуги за даним договором надаються за тарифами, викладеними у додатках до нього.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що оплата здійснюється в національній валюті - гриві, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця на підставі наданого рахунку.

За умовами п. 5.4. договору, термін оплати - протягом п'яти банківських днів з моменту виставлення рахунку виконавцем.

У відповідності до п. 5.5. договору, разом з рахунком замовникові надається два примірники акту приймання-передачі наданих послуг та податкова накладна (надалі - акт).

Згідно з п. 5.6. договору, замовник зобов'язаний розглянути акт, підписати його і повернути виконавцю один примірник або надати вмотивовані зауваження. При відсутності таких зауважень в триденний строк з моменту отримання, акт вважається погодженим, а послуги прийнятими, відповідно до умов даного договору.

Періодичність виставлення рахунків - за домовленістю сторін, але не рідше одного разу на місяць (п. 5.7. договору).

У відповідності до п. 6.2. договору, даний договір діє протягом усього терміну дії договору поставки № 153580 від 04.07.2014 р., а в частині виконання грошового зобов'язання, до повного його виконання.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що у випадку порушення зобов'язань, що виникають з цього договору (надалі - порушення договору), сторони несуть відповідальність, визначену цим договором. Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання,тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.

За несвоєчасну сплату наданих послуг замовник сплачує на користь виконавця пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченого зобов'язання за кожен день прострочення, але не більше 50 % від вартості простроченого зобов'язання (п. 6.8. договору).

У випадку наявності непогашеної заборгованості з боку замовника, виконавець в порядку ч. 4 ст. 232 ГК України вправі нарахувати відсотки за користування грошовими коштами виконавця у розмірі 35 % відсотків річних, виходячи з фактичного строку користування грошовими коштами, який дорівнює строку прострочення грошового зобов'язання (п. 6.10. договору).

Згідно з п. 10.1. договору, даний договір набирає чинності з моменту його підпитання повноважними представниками сторін і діє протягом трьох років з дати його підписання, але в будь-якому разі до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Відповідно до п. 10.2. договору, якщо за 30 днів до закінчення терміну дії, жодна із сторін не заявить про припинення дії даного договору, його дія вважається продовженою на наступні три роки на тих самих умовах.

01.06.2015 р. між Приватним акціонерним товариством «УВК УКРАЇНА» (надалі - первісний виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УВК УКРАЇНА» укладено договір про заміну сторони зобов'язання за договором про надання логістичних послуг № 162-13 від 21.11.2013 р.

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що у червні та липні 2015 р. виконавцем були належним чином надані послуги за договором та виставлені рахунки на оплату наданих послуг разом з актами приймання-передачі наданих послуг на суму 9 321,34 грн. (належні копії яких містяться в матеріалах справи).

Зазначені рахунки були отримані відповідачем разом з актами приймання-передачі наданих послуг, що підтверджується відповідними накладними кур'єрської служби «GrandEX» (належні копії яких містяться в матеріалах справи).

Зауважень щодо наданих послуг від замовника не надходило, підписані акти були повернуті виконавцю.

Однак, надані виконавцем послуги у червні та липні 2015 р. замовником сплачені не були, у зв'язку з чим в нього існує заборгованість перед позивачем у розмірі 9 321,34 грн.

За таких обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю «УВК УКРАЇНА» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАПА ТРЕЙД» про стягнення 11 979,01 грн. (з яких: 9 321,34 грн. основного боргу, 138,10 грн. інфляційних нарахувань, 1 233,35 грн. 35 % річних та 1 286,22 грн. пені), у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про надання логістичних послуг № 162-13 від 21.11.2013 р.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 934 ЦК України, за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач виконав належним чином свої зобов'язання за договором про надання логістичних послуг № 162-13 від 21.11.2013 р., тоді як відповідач свої зобов'язання щодо оплати послуг за даним договором не виконав належним чином.

Відповідач у жодних належних доказів обґрунтованих заперечень та належних доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві, суду не надав.

За таких обставин, оцінивши всі надані докази та пояснення в їх сукупності, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «МАПА ТРЕЙД» основного боргу за надані послуги за договором про надання логістичних послуг № 162-13 від 21.11.2013 р. в розмірі 9 321,34 грн., а відповідач в установленому законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобов'язань, то позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УВК УКРАЇНА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАПА ТРЕЙД» про стягнення 9 321,34 грн. основного боргу за надані послуги за договором про надання логістичних послуг № 162-13 від 21.11.2013 р. визнається судом таким, що підлягає задоволенню повністю.

Товариство з обмеженою відповідальністю «УВК УКРАЇНА» просить суд також стягнути з відповідача 138,10 грн. інфляційних втрат за період з 21.07.2015 р. до 11.12.2015 р. та 1 233,35 грн. 35 % річних за період з 21.07.2015 р. до 11.12.2015 р., у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором про надання логістичних послуг № 162-13 від 21.11.2013 р.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У випадку наявності непогашеної заборгованості з боку замовника, виконавець в порядку ч. 4 ст. 232 ГК України вправі нарахувати відсотки за користування грошовими коштами виконавця у розмірі 35 % відсотків річних, виходячи з фактичного строку користування грошовими коштами, який дорівнює строку прострочення грошового зобов'язання (п. 6.10. договору).

Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов'язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Індекс інфляції є щомісячним показником знецінення грошових коштів і розраховується він не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. За таких обставин застосовувати індекс інфляції у випадку, коли борг виник у певному місяці і в тому же місяці був погашений, - підстави відсутні. Крім того, при розрахунку інфляційних нарахувань мають бути враховані рекомендації, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», згідно з якими при застосування індексу інфляції слід умовно вважати, що сума, внесена за період з 1 до 15 числа відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з врахуванням травня, а якщо з 16 до 31 числа, то розрахунок починається за наступного місяця - червня.

Таким чином за розрахунком позивача, перевіреним судом, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 138,10 грн. інфляційних втрат за період з 21.07.2015 р. до 11.12.2015 р. та 1 233,35 грн. 35 % річних за період з 21.07.2015 р. до 11.12.2015 р., у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором про надання логістичних послуг № 162-13 від 21.11.2013 р.

Товариство з обмеженою відповідальністю «УВК УКРАЇНА» просить суд стягнути з відповідача 1 286,22 грн. пені за період з 21.07.2015 р. до 11.12.2015 р., у зв'язку з порушенням відповідачем грошового зобов'язання за договором про надання логістичних послуг № 162-13 від 21.11.2013 р.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 р. зі змінами та доповненнями, розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який нараховується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За несвоєчасну сплату наданих послуг замовник сплачує на користь виконавця пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченого зобов'язання за кожен день прострочення, але не більше 50 % від вартості простроченого зобов'язання (п. 6.8. договору).

Нарахування та сплата пені за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань за цим договором здійснюється без обмеження певним строком, протягом усього періоду від дня, коли грошові зобов'язання повинні були бути виконані, до дня їх фактичного виконання на користь експедитора (п. 4.5. договору).

Таким чином за розрахунком позивача, перевіреним судом, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1 286,22 грн. пені за період з 21.07.2015 р. до 11.12.2015 р., у зв'язку з порушенням відповідачем грошового зобов'язання за договором про надання логістичних послуг № 162-13 від 21.11.2013 р.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УВК УКРАЇНА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАПА ТРЕЙД» підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 22, 32,33, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МАПА ТРЕЙД» (03680, м. Київ, вул. Святошинська, 34, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УВК УКРАЇНА» (03115, м. Київ, проспект Перемоги, 136, кімната 34, ) 9 321 (дев'ять тисяч триста двадцять одну) грн. 34 коп. основного боргу, 138 (сто тридцять вісім) грн. 10 коп. інфляційних нарахувань, 1 233 (одна тисяча двісті тридцять три) грн. 35 коп. 35 % річних, 1 286 (одна тисяча двісті вісімдесят шість) грн. 22 коп. пені. та 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 22.02.2016 р.

Суддя І.О. Андреїшина