РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2016Справа № 910/32514/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»

до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»

про стягнення 9760,08 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Гаркуша Г.В. (представник за довіреністю);

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення виплаченого страхового відшкодування в сумі 9760,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 12.08.2013, на пр. Перемоги у м. Києві, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_3, ОСОБА_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

У подальшому, позивач відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та лізингодавцем автомобіля марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2, - ТОВ «Український лізинговий фонд» (страхувальник) договору добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 250569860.13 від 12.07.2013, виплатив власнику пошкодженого автомобіля марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2, страхове відшкодування в розмірі 10760,08 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП - ОСОБА_2, було застраховано у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», позивач, на підставі положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача суму виплаченого ним страхового відшкодування за виключенням суми франшизи, в розмірі 9760,08 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про час та місце його проведення сповіщений у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12.07.2013 між ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (страховик) та ТОВ «Український лізинговий фонд» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 250569860.13, за умовами якого застраховано, в тому числі, автомобіль марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2, зокрема, за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9246979, 12.08.2013, на пр. Перемоги у м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого пошкоджено вказані транспортні засоби.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.09.2013 у справі № 761/21605/13-п ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Позивач, на виконання умов договору добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 250569860.13 від 12.07.2013, на підставі страхового акту № 102022 від 16.08.2013, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «Тойота» в розмірі 10760,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10124 від 27.08.2013.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі рахунку-фактури СТО, ТОВ «Саміт Моторз Україна», згідно з яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 10760,08 грн., включно з ПДВ.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_3, застрахована у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3885637, наявного у матеріалах справи, чинного на момент ДТП (12.08.2013). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн, розмір франшизи - 1000 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2, збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 250569860.13 від 12.07.2013, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2, мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

З наявних матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача із претензією № 2724 від 24.06.2015 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 10760,08 грн., однак відповідач зазначену вимогу залишив без відповіді та задоволення.

Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню 9760,08 грн. виплаченого страхового відшкодування (10760,08 грн. - 1000 грн. франшизи).

Згідно зі статтею 33 ГПК України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідач не надав суду доказів на спростування викладених у позові обставин.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145; ідентифікаційний код 23734213) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33; ідентифікаційний код 16285602) страхове відшкодування в сумі 9760 (дев'ять тисяч сімсот шістдесят) грн. 08 та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 15.02.2016

Суддя Я.В. Маринченко