ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.02.16р. Справа № 904/11066/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Дніпро", м. Київ

до Дочірнього підприємства "НЕКСУС - Виробничо - Комерційна Компанія", м. Дніпропетровськ

про стягнення 965 309,34 доларів США

Суддя Мілєва І.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № 701 від 28.12.2015р.

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_1 Дніпро" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Дочірнього підприємства "НЕКСУС - Виробничо - Комерційна Компанія" про стягнення 965 309,34 доларів США.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору № 120514-КЛВТ від 12.05.2014р., в частині повернення кредитних коштів.

Ухвалою суду від 25.12.2015р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 18.01.2016р.

18.01.2016р. розгляд справи відкладено на 22.02.2016р.

У судове засідання з'явився представник позивача.

У судове засідання представник відповідача не з'явився, 18.02.2016 р. подав до суду заяву, просив суд перенести судове засідання на іншу дату, для надання можливості сторонам дійти згоди зі спірного питання та вирішити його мирним шляхом.

У судовому засіданні 22.02.2016р. представники позивача пояснив, щи дійсно 19.02.2016р. відбулись переговори щодо мирного врегулювання спору між позивачем та відповідачем, однак відповідної згоди не було досягнуто.

12.02.2016р. представник відповідача, подавши відповідну заяву, ознайомлювався з матеріалами справи, про що міститься відмітка з проставлянням його підпису. Однак у судові засіданя жодного рау не зявився. Відповідач відзиву на позов до суду не надав, про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні.

Відзиву на позов до суду не надано, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами (ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

12.05.2014р. між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_1 Дніпро» (банк) та Дочірнім підприємством «НЕКСУС Виробничо- комерційна компанія» (позичальник) було укладено кредитний договір № 120514 - КЛВТ (далі договір).

Банк, на умовах цього договору, відкриває позичальнику відновлювану траншову кредитну лінію в іноземній валюті з лімітом кредитування у сумі 900 000,00 доларів США, з 01.08.2014р. у сумі 675 000,00 доларів США, а з 01.09.2014 у сумі 450 000,00 доларів США. Строки користування кожним окремим кредитом визначається відповідним договором про надання кредиту (траншу). Заборгованість за кредитами має бути погашена в строки, вказані у відповідних договорах про надання кредиту (траншу), але з остаточним погашенням по "18" вересня 2014 р. включно (п. 1.1. договору).

ОСОБА_1 надаються на наступні цілі: поповнення обігових коштів (п. 1.2. договору).

Процентна ставка за користування кредитами є фіксована. Процентна ставки за користування кредитами за цим договором встановлюється у розмірі 13% (тринадцять) процентів річних за користування кредитними ресурсами, що надані в доларах США. Сторони домовились, що у разі прострочення повернення кредиту плата за користування одержаним кредитом в період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту згідно цього договору і до дня фактичного повернення кредиту позичальником встановлюється в розмірі 18% процентів річних за користування кредитними ресурсами, що надані в доларах США. Сума заборгованості за кредитом, що не сплачена позичальником у визначений цим договором термін, наступного робочого дня вважається простроченою (п. 1.4. договору).

Порядок оплати банку нарахованих процентів за користування кредитами здійснюється позичальником щомісячно, в період сплати процентів, вказаний в пункті 2.3 цього договору, а також у день повного погашення заборгованості за кредитами (п. 1.5. договору).

Сплата банку позичальником заборгованості за кредитами, наданими за цим договором, здійснюється у строк, встановлений пунктом 1.1 цього договору, на рахунки банку, що вказані у відповідних договорах про надання кредиту (траншу). Датою погашення заборгованості за кредитами вважається дата зарахування грошових коштів на рахунки банку, що вказані у відповідних договорах про падання кредиту (траншу) (п. 1.6. договору).

Банк надає позичальнику кредити, на підставі договору про надання кредиту (траншу) в межах цього договору, на умовах забезпеченості, цільового використання, строковості, повернення та платності наданих грошових коштів. Зобов'язання банку по даному договору є відкличними (п. 2.1. договору).

Датою надання кредитів вважається день фактичного виникнення залишку на позичковому рахунку, відкритому банком для обліку заборгованості позичальника за кредитами, наданими згідно з цим договором (п. 2.2. договору).

Розрахунок суми процентів за користування кредитами починається з дня фактичного виникнення залишку на рахунку обліку кредитної заборгованості, відкритому банком для обліку заборгованості позичальника за кредитами, наданими згідно з цим договором (п. 2.3.1. договору).

Проценти за користування кредитами, наданими за цим договором, нараховуються банком та сплачуються позичальником щомісячно в останній робочий день поточного місяця, а також у день повного погашення заборгованості за кредитами для закриття цього договору (достроково або при настанні строку погашення), але не пізніше дати погашення кредитів, вказаної в пункті 1.1 цього договору, виходячи із суми заборгованості на позичковому рахунку та процентної ставки, вказаної в пункті 1.4 цього договору. У разі якщо день нарахування та сплати процентів припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, проценти нараховуються та сплачуються в робочий день, що йому передує (п. 2.3.2. договору).

Датою сплати процентів вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок банку зазначеного в п. 1.7. цього договору. Якщо дата погашення кредиту співпадає з датою його надання то проценти нараховуються як за один день. Проценти за користування кредитами, наданими за цим договором, сплачуються на рахунок банку вказаному в п. 1.7. цього договору. У разі несвоєчасної сплати процентів, банк може нараховувати пеню, передбачену п. 3.4.11 цього договору, на суму простроченого платежу (п. 2.3.6. договору).

В разі неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за цим договором, позичальник зобов'язується протягом 30 робочих днів з дня пред'явлення банком письмової вимоги, сплатити банку штрафні санкції у випадках та розмірі, передбачених цим договором, повернути кредит, сплатити проценти за його використання, виконати інші зобовязання в повному обсязі. Під «пред'явленням вимоги» сторони розуміють направлення банком вимоги на адресу позичальника (зазначену у - цьому договорі, або ту, що буде повідомлена самим позичальником) рекомендованим листом поштою (п. 3.4.12. договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до закінчення строку зазначеного в п. 1.1. цього договору, а в невиконаній частині - до повного виконання зобов'язань сторонами за цим договором (п. 5.1. договору).

Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії цього договору (п. 5.2. договору).

Усі зміни та доповнення умов цього договору здійснюються в письмовій формі, підписуються уповноваженими на це представниками сторін і скріплюються печатками обох сторін, за винятком випадків односторонньої зміни умов, передбачених цим договором (п. 5.3. договору).

Зміни до тексту цього договору оформлюються сторонами договорами про зміну договору (у випадку внесення змін та/або доповнень до цього договору), а в разі розірвання цього договору - договором про розірвання договору, які є невід'ємними частинами цього договору (п. 5.4. договору).

За несвоєчасне погашення одержаного кредиту, а також процентів за користування кредитом, позичальник сплачує банку за кожен день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період такого прострочення, від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам. Пеня сплачується у гривнях за курсом Національного байку України на день сплати пені. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами згідно з умовами цього договору (п. 6.1. договору).

18.09.2014р. позивачем та відповідачем було укладено договір № 180914 про зміну кредитного договору № 120514-КЛВТ від 12.05.2014р. (далі договір про зміну кредитного договору) (а.с. 18-19).

Пунктом 1 договору про зміну кредитного договору сторони вирішили викласти п. 1.1. та п. 1.4. кредитного договору № 120514 КЛВТ від 12.05.2014р. в наступній редакції:

« 1.1. Банк, на умовах цього договору, відкрив позичальнику відновлювану траншову кредитну лінію в іноземній валюті з лімітом кредитування у сумі 781 306,92 доларів США: з 01.12.2014р. - 681 306,92 доларів США; з 01.01.2015р. - 581 306,92 доларів США.

Строки користування кожним окремим кредитом визначається відповідним договором про надання кредиту (траншу).

Заборгованість за кредитами має бути погашена в строки, вказані у відповідних договорах про надання кредиту (траншу), але з остаточним погашенням по « 01» травня 2015р. р. включно.

1.4. Процентна ставка за користування кредитами є фіксована.

Процентна ставки за користування кредитами за цим договором встановлюється у розмірі 15% процентів річних за користування кредитними ресурсами, що надані в доларах США.

Сторони домовились, що у разі прострочення повернення кредиту плата за користування одержаним кредитом в період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту згідно цього договору і до дня фактичного повернення кредиту позичальником встановлюється в розмірі 20% процентів річних за користування кредитними ресурсами. що надані в доларах США.»

Також п. 3. договору про зміну кредитного договору сторонами визнано заборгованість у сумі 331 306,92 дол. США такою, що не є простроченою та перенесено її на відповідний рахунок поточної заборгованості.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору надав відповідачу, в межах кредитної лінії, один транш на суму 883 306,92 доларів США, про що свідчить виписка по рахунку відповідача за період з 12.05.2014р. по 13.01.2016р. (а.с. 53-55). Таким чином, позивач виконав взяті на себе зобовязання з видачі кредитних коштів позичальнику, однак, як вказує позивач, відповідач свої зобовязання з повернення кредитних коштів не виконує внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 647 707,93 доларів США прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 111 540,34 доларів США заборгованість за нарахованими процентами. Позивач направив відповідачу вимогу № 6/21-5676 від 01.09.2015р. про стягнення заборгованості, в якій вимагав протягом тридцяти днів з моменту предявлення даної вимоги повернути отримані за кредитним договором кошти (а.с. 34,35). Однак відповідач, як вказує позивач, відповідь не надав, грошові кошти не сплатив, внаслідок чого позивач був вимушений звернутись з позовною заявою до суду за захистом своїх порушених прав.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 Цивільного кодексу України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Доказів сплати 647 707,93 доларів США простроченої заборгованість по поверненню кредитних коштів та 111 540,34 доларів США заборгованості за нарахованими процентами відповідач не надав, контр розрахунок не подав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення 647 707,93 доларів США простроченої заборгованість по поверненню кредитних коштів та 111 540,34 доларів США заборгованості за нарахованими процентами є правомірними та підлягають задоволенню.

Також позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 186 282,93 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 19 778,13 доларів США.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

У разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами та/або процентами за користування ними, сплатити банку пеню за кожний день прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня (п. 3.4.11. договору).

Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 Цивільного кодексу України).

Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях (ч.1 ст. 533 Цивільного кодексу України).

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.3 ст.533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань»).

Таким чином, максимальний розмір пені повязаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні.

Наведена позиція викладена у постанові Верховного суду України (Судова палата у господарських справах та Судова палата у цивільних справах) від 01.04.2015р. по справі 909/660/14 за результатами перегляду в порядку п.1 ч.1 ст.111-16 ГПК України.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення пені в доларах США не підлягають задоволенню.

25.12.2015р. позивач подав до суду заяву № б/н від 09.12.2015р., в якій просив вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках Дочірнього підприємства "НЕКСУС - Виробничо - Комерційна Компанія" в банківських установах та накласти арешт на все майно відповідача.

В обґрунтування своєї заяви позивач зазначає, що з урахуванням обсягу прострочених зобов'язань, значного строку їх невиконання та ухилення боржника від сплати заборгованості, ПАТ «ОСОБА_1 ДНІПРО» обґрунтовано вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та в подальшому зробити неможливим фактичне і повне виконання рішення суду. Таким чином, відповідач у випадку невжиття заходів забезпечення позову може відчужувати майно, що належить йому на праві власності, що значно ускладнить або зробить неможливим фактичне та повне виконання рішення суду.

Статтею 66 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов або за своєї ініціативи має право вжити, передбачених ст. 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно або грошові суми.

Згідно з абз.2 п. 3 та п.7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. У позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Заявником не подано суду відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті.Позивач не довів наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування забезпечення позову, а саме: вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Заява про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, що не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. З урахуванням наведеного, суд відмовляє в задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову. Витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову покладаються на позивача.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача 39 006,45грн. (21,35 %), на відповідача 143 693,55грн. (78,65%).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 33, 34, 43, 49, 66, 67, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "НЕКСУС - Виробничо - Комерційна Компанія" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Паторжинського, 27, ідентифікаційний код 30440448) на корить Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Дніпро" (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 3, ідентифікаційний код 14352406) 759 248,27 доларів США, з яких: 647 707,93 доларів США прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 111 540,34 доларів США заборгованість за нарахованими процентами, про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства "НЕКСУС - Виробничо - Комерційна Компанія" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Паторжинського, 27, ідентифікаційний код 30440448) на корить Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Дніпро" (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 3, ідентифікаційний код 14352406) витрати по сплаті судового збору в розмірі 143 693,55грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову -відмовити. Витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення, а у разі якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення -з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.02.2016

Суддя ОСОБА_3