РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2016Справа №910/32973/15

За позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до відповідачів:№1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон-ДП" №2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Анданте Груп"
простягнення 175752,89 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача ОСОБА_2 - адвокат
від відповідача №1 не з'явились;
від відповідача №2не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон-ДП" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Анданте Груп" заборгованості за договором поставки товару №09122014 від 09.12.2014 у розмірі 121039,80 грн., 51221,14 грн. збитків від інфляції та 3% річних у розмірі 3491,95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем №1 умов договору поставки товару №09122014 від 09.12.2014 в частині здійснення розрахунків за поставлений позивачем товар, внаслідок чого у відповідача №1 утворилась заборгованість у розмірі 121039,80 грн. За прострочення виконання зобов'язання по оплаті вартості поставленого товару позивач, крім основного боргу, просить стягнути на його користь збитки від інфляції та 3% річних.

Оскільки виконання зобов'язання за договором поставки товару №09122014 від 09.12.2014 було забезпечено порукою за договором поруки №26/12/2014 від 26.12.2014, позивач просить стягнути суму заборгованості з урахуванням збитків від інфляції та 3% річних з покупця (відповідача №1) та поручителя (відповідача №2) солідарно.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.01.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/32973/15 та розгляд справи призначено на 28.01.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2016, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача №1 та невиконанням відповідачем №1 вимог ухвали суду, розгляд справи відкладено на 18.02.2016.

Представник позивача в судове засідання 18.02.2016 з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач №1 повноважних представників в судові засідання не направив, відзив на позов та витребувані судом документи не надав. Про проведення судових засідань був повідомлений належним чином.

Відповідач №2 повноважних представників в судове засідання не направив, однак 27.01.2016 через канцелярію Господарського суду міста Києва надав суду відзив на позов, в якому повідомив про обізнаність щодо існування заборгованості відповідача №1 перед позивачем та просив суд розглядати справу без участі представника відповідача №2.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.12.2014 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіон-ДП" (покупець, відповідач №1) було укладено договір поставки товару №09122014 (надалі - договір), за умовами якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупцю товар, в асортименті, кількості, за ціною, згідно накладних у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору (п.1.1.), предметом постачання є поролон N (п.1.2), передавання - приймання товару за кількістю та якістю здійснюється шляхом підписання сторонами видаткової накладної (п.4.3), факт прийняття товару є підтвердженням того, що товар прийнятий у відповідності із замовленням покупця (п.4.4), покупець зобов'язується здійснити передоплату кожної партії товару, за цінами зазначеними в рахунку (п.5.1), даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015 (п.6.1).

Відповідно до рахунку-фактури №СФ-0000001 від 12.01.2015 вартість товару склала 121039,80 грн.

Згідно видаткової накладної №РН - 0000001 від 12.01.2015 та ТТН №120115-3 від 12.01.2015 позивачем було поставлено, а представником відповідача №1 за довіреністю №73 від 14.01.2015 було прийнято товар на суму 121039,80 грн.

Крім цього, 26.12.2014 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (кредитор, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Анданте Груп" (поручитель, відповідач №2) було укладено договір поруки №26/12/2014 (надалі - договір поруки), за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіон-ДП" за договором, передбаченим ст.2 цього договору, щодо виконання зобов'язань по оплаті поставленого кредитором товару за основним договором в повному обсязі, включаючи сплату основного боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, процентів, неустойки, відшкодування збитків (п.1.1), строк поруки поручителя перед кредитором починається з дати підписання даного договору сторонами та скріплення його печатками сторін і діє до 01.10.2016 (п.1.2), під основним договором в цьому договорі розуміють договір №09122014 від 09.12.2014. укладений між кредитором та боржником (п.2.1), у разі невиконання або неналежного виконання боржником обов'язку за основним договором, кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання зобов'язання як до боржника так і до поручителя. Боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники за невиконання боржником зобов'язання за основним договором (п.3.1), поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування інфляційних збитків (п.3.2).

Як стверджує позивач в позовній заяві, відповідач №1 за поставлений позивачем товар не сплатив, у зв'язку з чим 23.06.2015 позивачем було надіслано на адресу відповідача №1 претензію за вих. №10 з вимогою про оплату заборгованості.

Відповідач №1 відповіді на претензію не надав, заборгованість не оплатив, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів суми заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та приписів п. 5.1 договору поставки строк виконання відповідачем №1 грошового зобов'язання по оплаті вартості переданого йому товару станом на момент розгляду справи настав.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач №1 своїх зобов'язань по оплаті товару належним чином не виконав, у зв'язку з чим у відповідача №1 перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 121039,80 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідачем №1 належними та допустимими доказами факту наявності заборгованості та її розмір не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель зобов'язується перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частиною 1 ст. 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Оскільки позивачем надано суду належні і допустимі докази того, що зобов'язання відповідача №1 по договору поставки були забезпечені порукою відповідача №2, то суд визнає вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів 121039,80 грн. заборгованості законними та обґрунтованими.

Щодо стягнення з відповідачів 51221,14 грн. збитків від інфляції та 3% річних у розмірі 3491,95 грн., то суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідач №1 у встановлений договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача №1 є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно, є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

За розрахунками позивача, здійсненими в період з 12.01.2015 по 29.12.2015 розмір 3% річних становить 3491,95 грн., а інфляційних втрат - 51221,14 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд приймає його як обґрунтований та вірний, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно 3% річних у розмірі 3491,95 грн. та 51221,14 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 121039,80 грн., 51221,14 грн. збитків від інфляції та 3% річних у розмірі 3491,95 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 12000,00 грн. господарський суд зазначає таке.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 6.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум. За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

Позивачем було надано суду на підтвердження понесених витрат на оплату послуг адвоката: договір про надання правової допомоги №01-29/15 від 01.12.2015, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_2 від 26.02.2004, свідоцтво про реєстрацію адвокатського об'єднання №604 від 12.05.2009 від 26.02.2009, ордер серії КВ №37045 від 01.12.2015, розрахунок витрат від 28.01.2016, та виписку банку з рахунку адвокатського об'єднання від 09.12.2015 на суму 6000,00 грн.

Отже, оскільки позивачем надано суду докази фактичної оплати послуг адвоката на суму 6000,00 грн., то суд покладає на відповідачів вказані судові витрати саме документально підтвердженому розмірі.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.

При цьому, витрати по сплаті судового збору, виходячи із ставок судового збору, встановлених Законом України "Про судовий збір" в редакції, чинній на момент звернення позивача з даним позовом до суду (30.12.2015) становлять 2636,29 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон-ДП" (50002, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, вул. Кобилянського, будинок 219, ідентифікаційний код 38659292) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Анданте Груп" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, будинок 55, нежиле приміщення 2, літ. А, ідентифікаційний код 38129672) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість у розмірі 121039 (сто двадцять одна тисяча тридцять дев'ять) грн. 80 коп., 51221 (п'ятдесят одна тисяча двісті двадцять одна) грн. 14 коп. збитків від інфляції та 3% річних у розмірі 3491 (три тисячі чотириста дев'яносто одна) грн. 95 коп. солідарно.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон-ДП" (50002, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, вул. Кобилянського, будинок 219, ідентифікаційний код 38659292) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката та 1318 (одна тисяча триста вісімнадцять) грн. 15 коп. судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Анданте Груп" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, будинок 55, нежиле приміщення 2, літ. А, ідентифікаційний код 38129672) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката та 1318 (одна тисяча триста вісімнадцять) грн. 14 коп. судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 26.02.2016

Суддя Ю.М. Смирнова