РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2016Справа №910/32955/15
За позовом Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш"

до Приватного акціонерного товариства "Орії"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву

про стягнення 12 079,82 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Безвенюк В.П. (довіреність № 56/26 від 21.01.2016)

Теслюк В.Г. (довіреність № 31/79 від 04.02.2016)

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: Черних Я.С. (довіреність № 29 від 02.07.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне науково-виробниче підприємство "Електронмаш" (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Орії" (відповідач) 12 079,82 грн. заборгованості за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 4809 від 28.12.2009, з яких: 10 105,89 грн. заборгованості зі сплати орендної плати, 1830,78 грн. - відшкодування земельного податку, 134, 01 грн. - пеня, 9,14 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 4809 від 28.12.2009 року в частині повної та своєчасної сплати орендної плати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.12.2015 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/32955/15, залучено до участі у справі Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та призначено її до розгляду на 26.01.2016.

22.01.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі (супровідний лист № 56/27 від 21.01.2016).

В судове засідання 26.01.2016 з`явився представник позивача та надав суду пояснення щодо обставин справи.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання 26.01.2016 не з'явились, витребуваних судом документів не надали, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2016 розгляд справи відкладено на 11.02.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 11.02.2016 представник позивача надав письмові пояснення щодо розподілу орендної плати за Договором, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник третьої особи надав усні пояснення по суті спору.

Представник відповідача в судове засідання 11.02.2016 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав.

Відповідно до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи відповідачу направлено на адресу місцезнаходження, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Водночас, судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з огляду на визначені ст. 69 ГПК України строки вирішення спору, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 11.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.12.2009 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (далі - орендодавець) та Закритим акціонерним товариством «Орії», назву якого було змінено на Приватне акціонерне товариство «Орії» (далі - орендар), укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 4809 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежилі приміщення, будівлі гаражного боксу № 10, загальною площею 214,50 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4 (на першому поверсі одноповерхової будівлі), що перебувають на балансі Державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш» (далі - балансоутримувач).

Згідно з п. 2.1 Договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передавання майна.

Положеннями п. 3.1 Договору (в редакції Договору № 4809/04 від 21.03.2013 р. про внесення змін договору оренди нерухомого майна) встановлено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 № 786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - листопад 2012р. - 11294,70 грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної пати здійснюється в порядку, визначеному законодавством (п. 3.2.Договору).

За умовами п. 3.3.Договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

В пункті 3.6 Договору сторони погодили, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця,не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 28.12.2009 р. до 28.11.2012 р. включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього Договору (п. 10.1, 10.4 Договору).

На виконання умов Договору орендодавець передав, а орендар (відповідач) прийняв майно за Договором, що підтверджується актом приймання-передавання орендованого майна від 28.12.2009 року.

Позивач зазначає, що відповідач зобов'язаний до 10.12.2015 р. сплатити позивачу за умовами даного договору орендну плату за листопад 2015 р., враховуючи інфляцію за листопад 2015 р., в сумі 7276,24 грн. та ПДВ від 70 % від орендної плати, сплаченої орендарем за листопад 2015р. до державного бюджету в сумі 2829,65 грн., всього - 10 105,89 грн.

Позивач виставляв відповідачу рахунки-фактури № 1721 від 30.11.2015 на суму 7276,24 та № 1721/1 від 30.11.2015 на суму 2829,62 грн., однак зазначені рахунки відповідачем оплачені не були.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати з утримання орендованого майна, в тому числі і суму сплаченого позивачем земельного податку за земельну ділянку, на якій розмішене орендоване відповідачем майно. Відповідачем не проведено оплати з відшкодування земельного податку за період з 01.01.2012 по 01.11.2015 на суму 1830,78 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України, орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Положеннями ч. 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ч.4 ст. 286 Господарського кодексу України передбачено, що строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до п. 5.3 Договору, відповідач зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Так, позивачем нараховано орендну плату за Договором оренди нерухомого майна за листопад 2015 у загальному розмірі 10 105,89 грн.

Обов'язок щодо своєчасного внесення орендної плати орендарем передбачено частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", частиною 5 статті 762 Цивільного кодексу України, частиною 3 статті 285 Господарського кодексу України.

Відповідач, в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства України, неналежним чином виконав зобов'язання за Договором, у зв'язку з чим у останнього за листопад 2015 р. утворилась заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 10 105,89 грн.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні положення викладені у ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що факт заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 10 105,89 грн. за користування орендованим приміщенням за листопад 2015 року належним чином доведений, документально підтверджений, а матеріали справи не містять доказів своєчасної та повної сплати відповідачем орендної плати за листопад 2015 року, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню.

Також позивачем, з посиланням на п. 5.11 Договору, заявлено до стягнення 1830,78 грн. заборгованості з відшкодування земельного податку.

Так, відповідно до п. 5.11 Договору, орендар зобов'язаний здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього Договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Заявляючи вимоги про стягнення суми сплаченого позивачем земельного податку, позивач зазначає, що відшкодування таких сум передбачено п. 5.11 Договору.

Однак, суд не погоджується з вказаним твердженням позивача з огляду на те, що п. 5.11 Договору передбачає укладення між позивачем та відповідачем окремого договору про відшкодування витрат на утримання орендованого майна.

Матеріали справи не містять та сторонами спору не надано доказів укладення між сторонами договору про відшкодування витрат на утримання орендованого майна, який би передбачав відшкодування земельного податку. Умови Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 4809 не місять обов'язку відповідача відшкодовувати сплачений позивачем земельний податок.

Більше того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним за період з 01.01.2012 по 01.11.2015 сплачувався такий земельний податок.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 1830,78 грн. заборгованості з відшкодування земельного податку.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення 134,01 грн. пені та 9,14 грн. 3% річних, нараховані на основну заборгованість зі сплати орендної плати.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами п.3.7 Договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок пені та 3% річних, наданий позивачем, встановив його арифметичну вірність, відповідність умова Договору та вимогам чинного законодавства, а тому вимоги про стягнення пені у розмірі 134,01 грн. та 3% річних у розмірі 9,14 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Орії" (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 29, код 24095844) на користь Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" (03180, м. Київ, вул. Кільцева дорога, буд. 4, код 14312789) 10 105,89 грн. основного боргу, 134,01 грн. пені, 9,14 грн. 3% річних та 1378,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 16.02.2016.

Суддя С.О. Турчин