РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016Справа №910/464/16
За позовом Приватного акціонерного товариства «Аудиторська фірма «Аналітик»

до Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»

про зобов'язання укласти договір у новій редакції.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Туманян А.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - Козлов А.Ю. (представник за довіреністю).

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги указаного позову, з урахуванням прийнятої судом в порядку ст.ст. 22, 55 ГПК України заяви про зміну формулювання вимог від 17.02.2016 (фактично - зміна предмету позову), де Позивач просить суд:

- зобов'язати КП «Київжитлоспецексплуатація» укласти договір у новій редакції № 2131 від 19.08.2015 з урахуванням положень:

1. До пункту 3.2 розділу 3 «Права та обов'язки Сторін» до обов'язків Виконавця включити:

- обов'язок Виконавця надавати Споживачу постійний доступ до засобів обліку теплової енергії у даному нежитловому будинку за адресою: вул. Хрещатик, 44, літ. А, Б;

- обов'язок Виконавця надавати Споживачу офіційну інформацію щодо інших споживачів, які також підключені до засобів обліку теплової енергії у даному нежитловому будинку за адресою: вул. Хрещатик, 44, літ. А, Б.

2. До пункту 3.3 розділу 3 «Права та обов'язки Сторін» до прав Споживача включити:

- право постійного доступу до засобів обліку теплової енергії у даному нежитловому будинку за адресою: вул. Хрещатик 44, літ. А, Б;

- право вимагати від Виконавця надання офіційної інформації щодо інших споживачів, які підключені до засобів обліку теплової енергії у даному нежитловому будинку за адресою: вул. Хрещатик 44, літ. А, Б.

Позовні вимоги мотивовані наявністю у Відповідача обов'язку укласти спірний договір з необхідністю включення у нього запропонованих Позивачем пунктів, без яких на думку Позивача не буде забезпечено його охоронюваного законом права та інтересу щодо контролю за якістю та обсягом отримуваних послуг.

У судовому засіданні 17.02.2016 судом було розглянуто та задоволено клопотання Позивача про здійснення фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, для чого у засіданні оголошувалась перерва. Клопотання Позивача про перенесення судового засідання судом було розглянуто та відхилено, оскільки підставою для відкладення розгляду справи вказано неможливість з'явилися у судове засіданні повноважного представника Позивача, тоді як у дане судове засідання 17.02.2016 представник Позивача з'явився.

Відповідач у поданому суду відзиві вимоги не визнає, вказуючи, що правомірним є укладення договору у його редакції, а включення Позивачем до договору запропонованих ним пунктів не є обов'язковим, оскільки питання доступу та контролю споживача за якістю та обсягом отримуваних послуг регулюються законом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Відповідачем, як дирекцією, та Позивачем, як абонентом, 01.01.2004 було укладено Договір № 600 про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ГВП та їх абонентських уводів (далі - Договір), за умовами якого Відповідач є постачальником указаних послуг, а Позивач їх споживачем.

Враховуючи ст.ст. 627, 631 ЦК України та положення п. 6.4 Договору, строк дії Договору пролонговувався, та Договір на час розгляду справи є діючим, не розірваним, недійсним не визнавався. Зворотного матеріали справи не містять.

Позивач, з посиланням на п. 7.5 Договору (умови договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін з обов'язковим складанням відповідного документу), на Постанову КМУ від 21.07.2005 № 630 (права споживача та обов'язки виконавця) та на Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, звернувся до Відповідача 17.09.2013 з листом-пропозицією укласти новий договір, підготовлений на підставі вказаної Постанови (копію проекту договору суду надано не було), та направив його з проектом договору цінним листом з описом вкладення Відповідачу.

Листом № 91/9 від 24.09.2014 (рекомендований лист) Позивач повторно звернувся до Відповідача, мотивуючи невідповідність Договору на час звернення положенням (зі змінами) Закону України «Про теплопостачання» та Постанови КМУ від 21.07.2005 № 630, та запропонував Відповідачу проект договору для надання пропозицій та зауважень з метою подальшого внесення відповідних змін до Договору.

Відповідач розглянувши пропозицію Позивача з нею не погодився, та надіслав Позивачу свій проект Договору № 2131 від 21.10.2014 (далі - Договір № 2131), який був відхилений Позивачем листом № 124/11 від 26.11.2014 (докази направлення Відповідачу залучені до справи), у якому Позивач запропонував внести зміни до проекту Договору № 2131 та включити до пунктів 3.2 та 3.3 Договору запропоновані ним положення.

Відповідач відхилив такі пропозиції Позивача у листі № 12/80 від 23.12.2014, знову направивши йому проект Договору № 2131 в редакції Відповідача без запропонованих Позивачем змін. Отримання даного листа з проектом Договору № 2131 без змін Позивачем не заперечується.

Повторно проект Договору № 2131 був отриманий Позивачем від Відповідача з листом № 08/39 від 19.08.2015, і даний проект також не містив змін, які просив внести Позивач, та натомість був викладений в редакції Відповідача.

Не погодившись з отриманим проектом Договору № 2131 та небажанням Відповідача включити до пунктів 3.2 та 3.3 Договору положення у редакції Позивача, останній звернувся до суду з позовом про зобов'язання КП «Київжитлоспецексплуатація» укласти договір у новій редакції № 2131 від 19.08.2015 з урахуванням:

1. до пункту 3.2 розділу 3 «Права та обов'язки Сторін» до обов'язків Виконавця включити:

- обов'язок Виконавця надавати Споживачу постійний доступ до засобів обліку теплової енергії у даному нежитловому будинку за адресою: вул. Хрещатик, 44, літ. А, Б;

- обов'язок Виконавця надавати Споживачу офіційну інформацію щодо інших споживачів, які також підключені до засобів обліку теплової енергії у даному нежитловому будинку за адресою: вул. Хрещатик, 44, літ. А, Б.

2. до пункту 3.3 розділу 3 «Права та обов'язки Сторін» до прав Споживача включити:

- право постійного доступу до засобів обліку теплової енергії у даному нежитловому будинку за адресою: вул. Хрещатик 44, літ. А, Б;

- право вимагати від Виконавця надання офіційної інформації щодо інших споживачів, які підключені до засобів обліку теплової енергії у даному нежитловому будинку за адресою: вул. Хрещатик 44, літ. А, Б.

Однак до доводів Позивача щодо наявності у Відповідача обов'язку укласти договір з урахуванням запропонованих Позивачем пунктів суд ставиться критично, з огляду на наступне.

За приписами ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

При цьому, стаття 642 ЦК України вказує, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно зі ст. 646 ЦК України, відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію.

Стаття 181 ГПК України вказує, що за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Укладення Договору № 2131, щодо умов якого Позивач у даному позові просить внести зміни та укласти договір зі змінами, було запропоновано Відповідачем Позивачу, що наведено вище у листуванні, спочатку наприкінці 2014 року, потім пропозиція зі спірними змінами була запропонована Позивачем Відповідачу від 26.11.2014, та відхилена Відповідачем від 23.12.2014, з яким було знову направлено проект Договору № 2131 в редакції Відповідача без запропонованих Позивачем змін. Повторно проект Договору № 2131 був отриманий Позивачем від Відповідача з листом від 19.08.2015, і даний проект також не містив змін, які просить внести Позивач, та натомість був викладений в редакції Відповідача.

Так, Позивач, отримавши від Відповідача проект Договору № 2131, не повернув його Відповідачу з протоколом розбіжностей на розгляд, та натомість отримавши від Позивача Договір № 2131 Відповідач його з протоколом також не повертав, а пропонував знову укласти Договір № 2131 у редакції Відповідача, і на дану пропозицію (листи Відповідача № 12/80 від 23.12.2014 та № 08/39 від 19.08.2015) Позивач не відповів ані акцептом, ані протоколом розбіжностей.

З огляду на наведене, дослідивши переддоговірне листування сторін спору, а саме обмін офертами та відповідями на них суд дійшов висновку, що Позивач на свої оферти щодо укладення Договору не отримував від Відповідача ані передбаченого ст. 181 ГПК України протоколу розбіжностей та згоди на передачу спору до суду з протоколом розбіжностей, ані акцепту оферти укласти Договір у запропонованій Позивачем редакції, натомість направлення Відповідачем Позивача, у відповідь на оферту останнього, проекту Договору № 2131 в редакції Відповідача без запропонованих Позивачем змін за приписами ст. 646 ЦК України є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію.

Отже, Позивачем усупереч ст. 181 ГПК України не було дотримано порядок укладання Договору у редакції Позивача, та натомість на вирішення суду було передано спір після отриманої від Відповідача оферти.

Також, оскільки Позивач вважає, що сторонам необхідно було обов'язково досягти згоди із запропонованих ним положень пунктів 3.2 та 3.3 Договору, то за приписами ст. 638 ЦК України дані умови (доповнення пунктів) виведені Позивачем у істотні умови Договору (істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди).

Відтак, відповідно до ч. 8 ст. 181 ГПК України, оскільки сторони не досягли згоди з усіх істотних умов Договору № 2131, він вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Усупереч посиланням Позивача на Закон України «Про теплопостачання» та Постанову КМУ від 21.07.2005 № 630, Договір № 2131 за своїми положеннями не відповідає типовому договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, та Відповідач по відношенню до Позивача не є виконавцем таких послуг у розумінні положень вказаного Закону, відтак Позивачем не доведено обов'язковість укладення такого договору між сторонами (ч. 3 ст. 179 ГПК України).

Натомість судом встановлено, що даний Договір № 2131 за своєю правовою природою є договором про надання послуг, обов'язковість укладення якого Позивачем перед судом належними засобами доказування не доведена, а саме не доведено, що даний договір заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування (ч. 3 ст. 179 ГПК України).

Також судом встановлено, що Договір № 2131 за своїми положеннями не відповідає типовому договору про надання послуг з утримання будинку, обов'язковість на укладення його встановлена Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Судом встановлено відсутність волевиявлення сторін щодо укладення Договору №2131, а саме - відсутність волевиявлення Позивача щодо укладення Договору №2131 у редакції без запропонованих ним змін, та відсутність волевиявлення Відповідача щодо укладення Договору №2131 з запропонованими Позивачем змінами. Також у матеріалах справи відсутні докази, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов Договору №2131, та Позивачем не доведено суду, що внесення запропонованих ним змін є обов'язковим в силу закону.

Доказів укладення між сторонами протоколу розбіжностей та згоди на передачу даного спору щодо укладення договору з протоколом розбіжностей матеріали справи також не містять.

Також у матеріалах відсутні докази вчиненням Відповідачем дій, які б засвідчували його бажання укласти договір з запропонованими Позивачем змінами (ч. 2 ст. 642 ЦК України).

Отже Договір № 2131 не є укладеним між сторонами у жодній з запропонованих редакцій (Позивача зі змінами, та Відповідача без запропонованих позивачем змін), протоколи розбіжностей не складалися, порядок переддоговірного листування Позивачем не дотримано, і також оскільки відсутня законодавча обов'язковість укладення такого типу договору між сторонами (ч. 3 ст. 179 ГПК України), у тому числі з урахуванням спірних пунктів (їх обов'язковість у договорі Позивачем законодавчо не обґрунтована та не доведена), то у суду відсутні підстави втручатися у свободу договору та зобов'язувати сторін до його укладення у запропонованій Позивачем редакції, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Посилання Позивача на Закон України «Про захист прав споживачів» судом відхиляються, оскільки за своїм суб'єктним складом даний Закон не застосовується до спірних правовідносин (п. 22 ч. 1 ст. 1 цього Закону під терміном «споживач» розуміє фізичну особу).

Щодо обраного Позивачем способу захисту («зобов'язання укласти договір у новій редакції…»), суд зазначає, що дійсно ст. 20 ГК України надає право суб'єкту господарювання на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема, шляхом установлення, зміною господарських правовідносин.

Проте обраний Позивачем спосіб захисту не є ефективним.

Так, за приписами ст. 187 ГК України, день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору (якщо рішенням суду не визначено інше, тобто іншій день), а за приписами ст. 180 ГПК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Отже, у сукупності аналізуючи положення ст.ст. 180, 187 ГК України, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту прав та охоронюваних законом інтересів Позивача у спірних правовідносинах було б визнання укладеним договору у запропонованій Позивачем редакції з наведенням у рішенні суду усіх умов договору, у тому числі й спірних, а не зобов'язання Відповідача укласти Договір № 2131 з певними умовами у редакції Позивача, зокрема враховуючи і обставину не погодження між сторонами істотних умов Договору № 2131, що тягне за собою його неукладеність.

Отже, підстави для задоволення позову у суду відсутні.

Судовий збір, у зв'язку з відмовою у позові, відповідно до статті 49 ГПК України покладається на Позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.02.2016

Суддя Сташків Р.Б.