РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016Справа №910/32365/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Кредобанк"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 25 734, 06 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Монташевич К.В.

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 25 734, 06 грн., у тому числі: 19 700, 00 грн. - основний борг, 5 908, 93 грн. - прострочені відсотки, 9, 85 грн. - прострочена комісія та 115, 28 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору № 218 про надання овердрафту від 17.11.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 21.01.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано виконати вимоги суду.

Розгляд справи відкладався у порядку п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання вдруге не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

Суд відзначає, що відповідач повідомлявся ухвалами суду про час та місце розгляду даної судової справи, проте відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання своїх представників не направив, заявлені позовні вимоги не заперечив.

Так, частиною 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

З наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 02154, АДРЕСА_1.

Ухвали Господарського суду міста Києва від 25.12.2015 та від 21.01.2016 судом направлено на зазначену у витязі адресу відповідача, проте до суду повернувся конверт з ухвалою суду від 25.12.2015 з відміткою: «за закінченням встановленого строку зберігання», при цьому, поштове повідомлення про вручення або конверт з ухвалою суду від 21.01.2016 до суду не повернулися.

Так, відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 22.02.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.11.2014 між Публічним акціонерним товариством "Кредобанк" (далі - банк) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - позичальник) укладено договір № 218 про надання овердрафту, умовами якого передбачено, що банк зобов'язується надати позичальнику овердрафт, тобто надати у його власність грошові кошти у національній валюті для оплати наданих ним розрахункових документів в разі недостатності коштів на його поточному рахунку в межах встановленого максимального ліміту заборгованості в розмірі та на умовах, обумовлених даним договором, а позичальник зобов'язується повернути його і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Відповідно до п. 2.1. договору, максимальний ліміт заборгованості по овердрафту (максимальна сума, в межах якої позичальник може здійснювати платежі протягом одного операційного дня зі свого поточного рахунку понад фактичний залишок коштів на ньому) - 20 000, 00 грн., встановлюється на поточний рахунок позичальника НОМЕР_2 у Київському відділенні Центральної філії Банку.

Процентна ставка - 28 % річних (п. 2.2. договору).

Згідно п. 2.2.1. договору, у разі невиконання вимог, передбачених у п. 2.5.1. даного договору, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється з розрахунку на 2 % (два процентних пункти) вище діючої, починаючи з 1-го числа наступного місяця після місяця, в якому було не дотримано цієї умови. В подальшому при виконанні позичальником вищезазначеної вимоги, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на попередньому рівні, починаючи з 1-го числа наступного місяця після місяця, в якому було виконано дану умову. Така зміна розміру процентів додаткового погодження сторонами не потребує.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що комісії за надання овердрафту (встановлені тарифами банку):

2.3.1. договору, за управління кредитом (овердрафтом) - 0,05 %, яка нараховується від суми платежів, здійснених за рахунок овердрафту протягом одного операційного дня і сплачується при поступленні коштів на поточний рахунок позичальника, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який вона нарахована;

2.3.2. договору, інші комісії при внесенні змін та доповнень в цей договір (в умови надання овердрафту і надане забезпечення) - відповідно до діючих тарифів банку.

Дата остаточного повернення овердрафту - 16.11.2015 (п. 2.4. договору).

Умовами п. 2.5. договору встановлено, що обов'язковий рівень щомісячних надходжень на поточний рахунок, на якому встановлено овердрафт не менше 20 000, 00 грн., при цьому, до складу таких надходжень включаються кошти, які зараховані на цей рахунок внаслідок проведення позичальником оборотів за кредитом поточних рахунків, за виключенням оборотів транзитного характеру (кошти, перераховані з поточних рахунків клієнта, відкритих в банку та/або в інших банках) та за виключенням оборотів, пов'язаних із внутрішніми операціями клієнтів та банку (повернення депозитів, сплата відсотків та комісій клієнту банком тощо), надходжень, пов'язаних з отриманням кредитних коштів, в т.ч. з інших банківських установ, а також за виключенням надходжень у вигляді повернення коштів за контрактом у зв'язку з його невиконанням або надлишково/помилково сплаченими та інше (п. 2.5.1. договору).

У відповідності до п. 2.6. договору, пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором - 0, 03 % за кожен день прострочення від прострочення/несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, за весь час прострочки.

За надання овердрафту позичальник сплачує банку комісії визначені п. 2.3. договору, проценти за користування овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по овердрафту за методом факт/360 (фактична кількість днів у місяці, але умовно, 360 днів у році), за ставкою, вказаною у п. 2.2. даного договору, з урахуванням строку користування овердрафтом, з моменту надання овердрафту:

- до терміну, вказаному в п. 2.4. даного договору;

- до дати звернення банку із заявою до суду (п.п. 3.1. та 3.2. договору).

Пунктом 4.1. договору, позичальник зобов'язаний повернути банку овердрафт у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені даним договором та/або додатками до нього.

Згідно п. 6.1. договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань (повернення овердрафту, оплати процентів, комісій, інших платежів за даним договором) банк має право стягнути з позичальника пеню в розмірі, визначеному п. 2.6. договору.

Договір набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов'язань (п. 10.1 договору).

Так, позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача згідно умов договору грошові кошти на загальну суму 20 000, 00 грн.

Проте відповідач, надані кредитні кошти в строк визначений договором не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати по кредиту у розмірі 19 700, 00 грн., що підтверджується банківською випискою про рух коштів по рахунку з 17.11.2014 по 02.12.2015 (наявна в матеріалах справи), зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 5 908, 93 грн. та по сплаті комісії у розмірі 9, 85 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлялось повідомлення-вимога від 24.04.2015 № 24/04/15-61, в якій банк вимагав протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання, але не пізніше 25 (двадцяти п'яти) днів з моменту надіслання цього повідомлення-вимоги, достроково повернути суму овердрафту, сплатити всі нараховані і не сплачені проценти за користування овердрафтом, комісії, а також інші штрафні санкції, що підтверджується описом вкладення у цінний лист з відтиском печатки поштового відділення - 24.04.2015 (копія в матеріалах справи).

Відповідач на вище зазначену вимогу відповіді не надав, кредитні кошти не повернув.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо повернення наданих грошових коштів, зокрема погашення заборгованості у розмірі 19 700, 00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 5 908, 93 грн. - заборгованість по відсоткам, 9, 85 грн. - прострочену заборгованість по сплаті комісії та 115, 28 грн. - пеню за період з 17.11.2015 по 01.12.2015.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 218 про надання овердрафту від 17.11.2014, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є кредитним договором.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, перерахував на поточний рахунок відповідача грошові кошти згідно умов договору.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач надані кошти в повному обсязі не повернув, доказів зворотного суду не надав.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору № 218 про надання овердрафту від 17.11.2014, положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення 19 700, 00 грн. основної заборгованості.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 5 908, 93 грн. - заборгованість по відсоткам, 9, 85 грн. - прострочену заборгованість по сплаті комісії та 115, 28 грн. - пеню за період з 17.11.2015 по 01.12.2015.

Приймаючи до уваги положення п.п. 2.2, 2.3 та п.п. 3.1., 3.2 договору, а також виходячи із наявної у матеріалах справи банківської виписки про рух коштів по рахунку Публічного акціонерного товариства "Кредобанк", суд дійшов про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за процентами у сумі 5 908, 93 грн. та простроченої заборгованості по сплаті комісії у сумі 9, 85 грн.

Так, відповідно до п. 2.6. договору пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором - 0, 03 % за кожен день прострочення від прострочення/несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, за весь час прострочки.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Судом перевірено правильність наданих позивачем розрахунків пені за порушення за порушення строку повернення кредиту, пені за порушення строку сплати відсотків та пені за прострочення по сплаті комісії відповідно до п. 6.1. договору.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором № 218 про надання овердрафту від 17.11.2014 з нього, підлягають стягненню 115, 28 грн. - пені за порушення строків повернення кредиту, сплати відсотків та сплаті комісії відповідно до п. 6.1. договору.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Разом з тим, при подачі позову до Господарського суду міста Києва позивачем було переплачено судовий збір у сумі 609, 00 грн., так як, виходячи із заявленої ціни позову у даній справі, в силу вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивач зобов'язаний сплатити судовий збір в сумі 1 218, 00 грн., однак сплатив - 1 827, 00 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); закриття провадження у справі. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (02154, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" (79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, ідентифікаційний код - 09807862) 19 700 (дев'ятнадцять тисяч сімсот) грн. 00 коп. - заборгованості, 5 908 (п'ять тисяч дев'ятсот вісім) грн. 93 коп. - заборгованість за відсотками, 9 (дев'ять) грн. 85 коп. - заборгованості по комісії, 115 (сто п'ятнадцять) грн. 28 коп. - пені та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" (79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, ідентифікаційний код - 09807862) надмірно сплачений судовий збір у розмірі 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 24.02.2016.

Суддя Бондарчук В.В.