ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016 року Справа № 904/9641/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів: Пруднікова В.В.., Широбокової Л.П.,

секретар судового засідання: Однорог О.В.,

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 фізична особа-підприємець, паспорт серії НОМЕР_1 від 26.01.2007р.;

від відповідача: Подолінська Т.В., представник, довіреність № б/н від 12.11.2015р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "І.К.Вел" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2015 року у справі №904/9641/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Нікополь, Дніпропетровська область

до товариства з обмеженою відповідальністю "І.К.Вел", м. Дніпропетровськ

про стягнення 9 012 грн. 91 коп.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (надалі - ФОП ОСОБА_2.), з урахуванням уточнень позовних вимог, звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "І.К.Вел" (надалі - ТОВ "І.К.Вел") на свою користь 25 500 грн. основного боргу, 1 332 грн. 05 коп. пені, 90 грн. 82 коп. 3% річних, 1 218 грн. понесених витрат по сплаті судового збору та 3 000 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2015 року у справі №904/9641/15 (суддя Колісник І.І.) позов задоволено частково; з ТОВ "І.К.Вел" на користь ФОП ОСОБА_2 стягнуто 25 500 грн. основного боргу, 88 грн. 72 коп. 3% річних, 1 301 грн. 32 коп. пені, 1 216 грн. 51 коп. витрат по сплаті судового збору та 1 997 грн. 56 коп. витрат на оплату послуг адвоката.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованим та безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Між ФОП ОСОБА_2 (орендодавець) та ТОВ "І.К.ВЕЛ" (орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 01/08/14 від 01.08.2014 року (надалі - договір-1), за умовами якого орендодавець зобов'язується передати орендарю, а орендар прийняти у тимчасове платне користування нежитлове приміщення, розташоване на першому поверсі будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 73 загальною площею 54, 1 кв. м., строком на 2 роки та 11 місяців.

Згідно п. 2.1. договору приміщення передається в оренду за "Актом № 1 приймання-передачі приміщення в оренду", який підписується сторонами або уповноваженими особами в день підписання договору і який є його невід'ємною частиною з моменту підписання. Дата підписання Акту № 1 приймання-передачі є початком перебігу строку оренди. Акт № 1 приймання-передачі приміщення має містити посилання на цей договір, відомості щодо складу і переліку майна, його стан, виявлені недоліки, встановлене в приміщенні інженерне обладнання та його стан, серійні номери лічильників та їх показники на день підписання.

Актом №1 прийому-передачі нежитлового приміщення від 01.08.2014 року підтверджено передання позивачу відповідачу об'єкту оренди за договором (а.с. 17-19).

Пунктом 3.1. договору встановлена щомісячна орендна плата за користування приміщенням, яка сплачується в безготівковій формі та складає:

- у період з 01.08.2014 року до 31.01.2015 року - 7 000 грн. без ПДВ;

- у період з 01.02.2015 року до 31.07.2015 року - 8 000грн. без ПДВ;

- у період з 01.08.2015 року до повернення приміщення з оренди (згідно розділу 2 договору) - 8 500 грн. без ПДВ. Зазначені розміри орендної плати підлягають щорічній індексації (коефіцієнт індексації дорівнює 1 (одиниці).

Оплата орендної плати здійснюється у гривнях, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендодавця, у строки та на умовах, зазначених у договорі (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 3.4. договору оплата оренди здійснюється орендарем в безготівковій формі шляхом перерахування передоплати на поточний рахунок орендодавця наступним чином:

- передоплата за перший місяць оренди у розмірі 7 000грн. без ПДВ та за останній місяць у розмірі 8 500 грн. без ПДВ сплачується протягом 5 робочих днів від дня укладення договору;

- за другий і наступні (окрім останнього) місяця оренди орендна плата сплачується щомісячно, не пізніше 02 (другого) числа поточного місяця в національній грошовій одиниці України.

Причиною виникнення спору є невиконання відповідачем договірних зобов'язань з орендної плати у заявленій до стягнення сумі - 25 500 грн. за період: жовтень - грудень 2015 року.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки за умовами договору строк виконання зобов'язань з орендної плати за жовтень - грудень 2015 року є таким, що настав; доказів сплати орендної плати за вказаний період відповідач суду не надав, заявлена позивачем до стягнення заборгованість у сумі 25 500 грн. підлягає задоволенню.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 8.3. договору у разі порушення строку розрахунків орендар сплачує орендодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день оплати від простроченої суми за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Заявлена позивачем до стягнення з відповідача пеня у сумі 1 332 грн. 05 коп. нарахована за загальний період з 02.10.2015 року по 14.12.2015 року, при цьому розрахунок здійснений без дотримання вимог ст. 253 Цивільного кодексу України щодо визначення початку строку виконання зобов'язання, з огляду на що пеня підлягає зменшенню та має складати 1 301 грн. 32 коп., з яких:

748 грн. - із заборгованості з орендної плати за жовтень 2015 року у сумі 8 500 грн. за період з 03.10.2015 року по 14.12.2015 року;

430 грн. 36 коп. - із заборгованості з орендної плати за листопад 2015 року у сумі 8 500 грн. за період з 03.11.2015 року по 14.12.2015 року;

122 грн. 96 коп. - із заборгованості з орендної плати за грудень 2015 року у сумі 8 500 грн. за період з 03.12.2015 року по 14.12.2015 року.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних нараховані за загальний період з 02.10.2015 року по 14.12.2015 року у сумі 90 грн. 82 коп. та ним не дотримано вимог ст. 253 Цивільного кодексу України щодо визначення початку строку виконання зобов'язання, тому вимоги щодо до стягнення 3% річних підлягають зменшенню та мають складати 88 грн. 72 коп., з яких:

51 грн. - із заборгованості з орендної плати за жовтень 2015 року у сумі 8 500 грн. за період з 03.10.2015 року по 14.12.2015 року;

29 грн. 34 коп. із заборгованості з орендної плати за листопад 2015 року у сумі 8 500 грн. за період з 03.11.2015 року по 14.12.2015 року;

8 грн. 38 коп. із заборгованості з орендної плати за грудень 2015 року у сумі 8 500 грн. за період з 03.12.2015 року по 14.12.2015 року.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню частково, у загальній сумі 26890 грн. 04 коп., з яких: 25 500 грн. - основний борг, 88 грн. 72 коп. - 3% річних, 1 301 грн. 32 коп. - пеня.

Стосовно заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката у сумі 3 000 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката, входять до складу судових витрат.

Пунктом 6.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-то угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом ч. 3 ст. 48 та ч.5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п.1 ст. 1 та ч.1 ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката у межах цієї справи, позивач надав договір про надання адвокатської правової допомоги №10/10-15 від 10.10.2015 року, укладений між позивачем та адвокатом ОСОБА_4; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 91 від 03.12.2015 року на суму 3000 грн.; акт приймання-передачі адвокатських послуг (робіт) № 1 від 03.12.2015 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_2 від 20.08.2012 року.

Враховуючи характер спору між сторонами, який не є складним, приймаючи до уваги відсутність адвоката у судових засіданнях для представництва інтересів позивача, оцінюючи зміст підготовленого позову та кількість підготовлених ним процесуальних документів, місцевий господарський дійшов обґрунтованого висновку, що розумні витрати відповідача на оплату послуг адвоката мають складати 1997 грн. 56 коп., які підлягають стягненню з відповідача.

Посилання апелянта на ті обставини, що на момент пред'явлення позову до суду у нього не виникло зобов'язання з оплати орендних платежів за спірний період з огляду на невизначеність у договорі строку оплати щомісячних орендних платежів, до уваги колегією суддів не приймається, оскільки пунктом 3 договору такий строк сторонами узгоджений та встановлений, про що зазначено вище.

Виходячи в вищевикладеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, оскаржуване рішення ґрунтується на чинному законодавстві, підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "І.К.Вел" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2015 року у справі №904/9641/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя В.В. Прудніков

(Повний текст постанови складено 26.02.2016 року).