КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р. Справа№ 910/22246/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання - Куценко К.Л.;

за участю представників сторін:

від позивача: Кузьменко С.О. - представник за довіреністю б/н від 30.12.2015;

від відповідача: Фрідман Д.А. директор ТОВ "Лізинг ІТ-СПВ" відповідно до Витягу з ЄДРПОУ;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2015

у справі № 910/22246/15 (суддя: Мандриченко О.В.)

за позовом Відкритого диверсифікованого пайового інвестиційного фонду "Преміум-фонд Збалансований" від імені та в інтересах якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ПІОГЛОБАЛ Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ"

про стягнення 46 267,82 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 (дата складання рішення 05.10.2015) позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІЗИНГ ІТ-СПВ" (надалі - відповідач, ТОВ "ЛІЗИНГ ІТ-СПВ") на користь Відкритого диверсифікованого пайового інвестиційного фонду "Преміум - фонд Збалансований" від імені та в інтересах якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Піоглобал Україна" (надалі - позивач, ТОВ "КУА "ПОЛГЛОБАЛ Україна") 46 267,82 грн., та 1 827,00 грн. 00 коп. - судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ "Лізинг ІТ-СПВ" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 повністю та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2015 апеляційну скаргу ТОВ "Лізинг ІТ-СПВ" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 у справі № 910/22246/15 прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 розгляд апеляційної скарги призначено на 16.02.2016.

В судовому засіданні 16.02.2016 представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні 16.02.2016 заперечував проти доводів скаржника, вкладених в апеляційній скарзі, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечень на неї, заслухавши пояснення представників учасників апеляційного провадження, оглянувши оригінали документів, пов'язаних з предметом спору, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі Проспекту емісії іменних відсоткових забезпечених облігацій ТОВ "ЛІЗИНГ ІТ-СПВ", здійснено випуск іменних відсоткових забезпечених облігацій серії В у бездокументарній формі в кількості 100000 штук номінальною вартістю 1000 гривень та загальною вартістю 100000000 гривень, про що 04.10.2011 Державною (Національною) комісією з цінних паперів та фондового ринку внесено запис до Загального реєстру випуску цінних паперів за №142/2/11.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" облігація - цінний папір, що посвідчує внесення його першим власником грошей, визначає відносини позики між власником облігації та емітентом, підтверджує зобов'язання емітента повернути власникові облігації її номінальну вартість у передбачений проспектом емісії (для державних облігацій України - умовами їх розміщення) строк та виплатити доход за облігацією, якщо інше не передбачено проспектом емісії (для державних облігацій України - умовами їх розміщення).

Пунктом 2 Розділу І Положення про порядок здійснення емісії облігацій підприємств, облігацій міжнародних фінансових організацій та їх обігу, затвердженого рішенням Державної (Національної) комісії з цінних паперів та фондового ринку №2998 від 27.12.2013, визначено, що емітент облігацій - юридична особа - резидент, яка від свого імені розміщує облігації і бере на себе зобов'язання, що випливають з умов емісії цих облігацій, перед їх власниками/міжнародна фінансова організація, яка отримала дозвіл центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, на здійснення емісії облігацій, яка від свого імені розміщує облігації та бере на себе зобов'язання, що випливають з умов емісії цих облігацій, перед їх власниками.

Пунктом 15 частини 1 статті 1 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" надано визначення поняттю "проспект емісії цінних паперів", згідно з яким це документ, що містить інформацію про розміщення цінних паперів та інші відомості, передбачені цим та іншими законами, що визначають особливості розміщення певних видів цінних паперів.

Частиною 10 статті 30 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" вказано, що за невиконання умов проспекту емісії цінних паперів, зареєстрованого у встановленому порядку, емітент таких цінних паперів несе відповідальність, передбачену законом.

На підставі договору купівлі-продажу емітентом цінних паперів власної емісії №2013-47 від 02.09.2013 (далі - договір) позивач придбав та став власником 41 штуки простих іменних облігацій серії В, емітованих відповідачем. Відповідно до п. 3.10.1 Проспекту емітент був зобов'язаний виплатити відсотковий дохід за 11 відсотковий період з 14.07.2014 по 18.07.2014 за 12 відсотковий період з 13.10.2014 по 17.10.2014

За умовами п. 3.10.2 Проспекту, на дату початку виплати відсоткового доходу за облігаціями емітент отримує в депозитарії ПрАТ "ВДЦП" зведений обліковий реєстр, складений на кінець робочого дня, що передує даті початку виплати, на підставі якого розраховує суми виплати відсоткового доходу для кожного власника та виплачує власникам належний їм відсотковий дохід згідно з вимогами чинного законодавства України та умовами емісії.

Власники облігацій натомість відповідно до п. 3.9 Проспекту мають право пред'явити облігації до викупу емітенту, а емітент має право здійснювати викуп облігацій на вторинному ринку протягом терміну обігу облігацій за договірною ціною, здійснювати подальшу реалізацію придбаних облігацій, зберігати облігації на рахунку у цінних паперах до погашення випуску та здійснювати по відношенню до облігацій цього випуску інші дії, що відповідають чинному законодавству України. Викуп облігацій здійснюється емітентом самостійно. Для здійснення емітентом викупу у вказані дати викупу, власник облігацій або належним чином уповноважена ним особа надає до емітента повідомлення про намір здійснити продаж облігацій у встановлені строки.

Відповідно до вищевказаних положень Проспекту, позивач направив заявку на викуп облігацій на суму 41 000 грн., яка була отримана відповідачем 24.09.2014, але залишена без виконання.

В рішенні Господарського суду міста Києва 29.09.2015 судом зазначено, що з урахуванням наявних доказів виконання позивачем всіх вимог Проспекту, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми викупу облігацій за номінальною вартість в розмірі 41 000 грн.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає такий висновок місцевого господарського суду передчасним та рішення в цій частині прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, обґрунтовуючи наступним.

Апелянт зазначає, що п. 3.9 проспекту емісії сторони передбачили можливість викупу облігацій емітентом у власників таких облігацій, а не обов'язок емітента щодо їх викупу, а тому дане положення проспекту емісії слід розглядати як попередній договір, який не було укладено. Враховуючи, що даний договір купівлі-продажу укладено не було, на думку відповідача, позивач безпідставно просить стягнути неіснуючу заборгованість за неукладеним договором.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженням відповідача в частині, що викуп облігацій емітентом є його правом, а не обов'язком, оскільки в абз. 5 п. 3.9. проспекту емісії чітко встановлено, що емітент зобов'язаний здійснити викуп облігацій за їх номінальною вартістю у дати викупу.

Враховуючи, що позивачем у встановлені строки було направлено на адресу емітента повідомлення про намір здійснити продаж облігацій, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за умовами Проспекту емісії іменних відсоткових забезпечених облігації ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» у відповідача з'явився саме обов'язок, а не право емітента здійснити викуп облігацій за їх номінальною вартістю.

Однак, суд апеляційної інстанції також зазначає, що позивачем в супереч положенням п.3.9 Проспекту не було перераховано протягом терміну викупу належні йому облігацій зі свого рахунку у цінних паперах на рахунок емітента в депозитарії. Обов'язок емітента щодо здійснення виплати обумовлений перерахуванням власником облігацій емітенту, а тому суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком місцевого господарського про задоволення позову в частині стягнення номінальної вартості облігацій, пред'явлених до викупу. (Аналогічна позиція зазначена в постанові Вищого господарського суду України від 28.10.2015 у справі 910/7479/15-г).

Також відповідно до п.9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про депозитарну систему України" зобов'язання емітента за цінними паперами власного випуску - обов'язок емітента здійснити певні дії на користь особи, що має права на цінні папери такого випуску, зміст та обсяг яких визначені чинним законодавством та/або рішенням емітента, або утриматися від певних дій.

Щодо твердження позивача проте, що п. 3.9 Проспекту також передбачено обов`язок відповідача депонувати кошти на рахунку емітента, у випадку якщо власник не перерахував протягом терміну викупу належні йому облігації зі свого рахунку у цінних паперах на рахунок емітента в депозитарії, або якщо наданий депозитарієм зведений обліковий реєстр не містить рахунку власника облігацій, на який повинна бути проведена оплата, але відповідачем така умова виконана не була, що також є підставою для задоволення вимоги про стягнення номінальної вартості акцій з емітента, судом апеляційної інстанції не приймається, оскільки позивачем не було доведено ані при розгляді справи місцевим господарським судом, ані при перегляді даної справи в апеляційній інстанції факту звернення у письмовій формі до відповідача із вимогою виплати саме депонованих коштів.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача номінальної вартості емітованих акцій в розмірі 41 000 грн. є недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Щодо доводів скаржника, що позовні вимоги в частині стягнення суми відсоткового доходу за 11-відсотковий та 12-відсотковий періоди є безпідставними, суд апеляційної інстанції їх не приймає, з огляду на наступне.

Відповідно до інформації в системі Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, відповідач встановив відсоткову ставку за 9-й та 12-й відсоткові періоди на рівні 25 % річних.

Так, відповідно до п. 3.10.1 Проспекту емісії іменних відсоткових забезпечених облігацій ТОВ "ЛІЗИНГ ІТ-СПВ" 11-й відсотковий період починається 14.04.2014 і закінчується 13.07.2014 та становить 91 день, виплата по якому починається з 14.07.2014 і закінчується 18.07.2014. 12-й відсотковий період починається 14.07.2014 і закінчується 12.10.2014 та становить 91 день, виплата по якому починається з 13.10.2014 і закінчується 17.10.2014.

Згідно з випискою про стан рахунку в цінних паперах від 21.07.2014 та у позивача на рахунку в цінних паперах обліковуються облігації емітента у кількості 41 шт.

Зважаючи на те, що емітентом, у визначені Проспектом строки, не був виплачений позивачеві відсотковий дохід за 11-12 періоди, ТОВ "КУА "Піоглобал Україна" на підставі договору № 2013-47 від 02.09.2013 звернувся до емітента із претензією 13.11.2014 № 260/2014, зокрема, про виплату відповідачем відсоткового доходу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 5 267,82 грн.

Відповідач відповіді на вказану претензію не надав, кошти власнику акцій не виплатив.

Отже, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості з виплати відсоткового доходу за 11-відсотковий та 12-відсоткові періоди визнаються судом апеляційної інстанції обґрунтованими та такими, що правомірно були задоволені судом першої інстанції.

Суд відзначає, що в розумінні ст. 33, 36, 43, 101 ГПК України скаржник не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції докази, які б підтверджували його вимоги та заперечення.

Положенням ч. 2 ст. 197 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 5 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" визначено, що відмова від виконання зобов'язання, посвідченого цінним папером, з посиланням на відсутність підстави зобов'язання або на його недійсність не допускається.

За своєю правовою природою Проспект емісії є публічним договором.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ст. 633 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як передбачено ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Окрім того, суд погоджується з позицією відповідача, що при розгляді даної справи обраний позивачем спосіб захисту, що полягає у стягненні номінальної вартості облігації є передчасним, оскільки відповідачем не було виконано обов'язок з викупу облігацій, а тому способом захисту порушених прав позивача, що передуватиме стягненню номінальної вартості облігацій, в даному випадку, могло бути спонукання відповідача укласти договір купівлі-продажу цінних паперів.

Врахувавши вищенаведені вимоги законодавства та встановивши факт невиконання відповідачем зобов'язань з виплати позивачу відсоткового доходу за облігаціями за 11-й та 12-й відсоткові періоди у встановлені Проспектом емісії строки, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в цій частині вимоги позивача є законними, обґрунтованими, арифметично вірними, а тому таким, що підлягають задоволенню.

В іншій частині позовних вимог, зокрема про стягнення номінальної вартості у розмірі 41 000 грн., суд апеляційної інстанції вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати при частковому задоволенні позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, як за розгляд справи в суді першої, так і апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2015 було відстрочено ТОВ "Лізинг ІТ-СПВ" сплату судового збору до винесення постанови у даній справі.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 у справі № 910/22246/15 - задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 у справі № 910/22246/1 в частині стягнення 41 000,00 грн. номінальної вартості облігацій - скасувати з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

3. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 у справі № 910/22246/15 про стягнення 5 267,82 грн., - залишити без змін, апеляційну скаргу в цій частині залишити без задоволення.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ" (м. Київ, проспект Оболонський, 28; ідентифікаційний код 35322510) на користь Відкритого диверсифікованого пайового інвестиційного фонду "Преміум-фонд Збалансований" (код ЄДРІСІ 211157) від імені та в інтересах якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ПІОГЛОБАЛ Україна" (м. Київ, вул. Червоноармійська/Басейна, буд. 1-3/2, літ. А; ідентифікаційний код 32310104) 208 (двісті вісім) грн. 01 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

5. Стягнути з Відкритого диверсифікованого пайового інвестиційного фонду "Преміум-фонд Збалансований" (код ЄДРІСІ 211157) від імені та в інтересах якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ПІОГЛОБАЛ Україна" (м. Київ, вул. Червоноармійська/Басейна, буд. 1-3/2, літ. А; ідентифікаційний код 32310104) в дохід Державного бюджету України 1 780 (одну тисячу сімсот вісімдесят) грн. 89 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ" (м. Київ, проспект Оболонський, 28; ідентифікаційний код 35322510) в дохід Державного бюджету України 228 (двісті двадцять вісім) грн. 81 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

7. Матеріали справи № 910/22246/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

8. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

9. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич