ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2016 р.Справа № 922/6630/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_1", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "ОСІНЬ", м. Харків 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, м. Харків
про звернення стягнення на предмет іпотеки
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3, дов. від 15.01.2016 року

відповідача - не з*явився

третьої особи - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки: нежитлові приміщення 1-го поверху № 23-39, 25а, загальною площею 302,60 кв.м. в житловому будинку літ. "А-5", розташовані за адресою: м. Харків, проспект Героїв Сталінграду, 173, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю фірмі "ОСІНЬ" (місцезнаходження: м. Харків, вул. Маршала Бажанова, 21/23, ) шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною у розмірі 2094200,00 гривень (два мільйони дев*яносто чотири тисячі двісті грн. 00 коп) для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_1" (, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4) до ОСОБА_2 за кредитним договором № 6293996 від 23 квітня 2008 року в загальному розмірі 2079829,14 гривень (два мільйони сімдесят дев*ять тисяч вісімсот двадцять дев*ять гривень 14 копійок) та за кредитним договором № 6605109 від 06 серпня 2008 року в загальному розмірі 1856550,09 гривень (один мільйон вісімсот шість тисяч п*ятсот п*ятдесят гривень 09 копійок).

Враховуючи, що заяв та клопотань представниками сторін не заявлено, суд починає розгляд справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з*явився, відзив на позовну заяву та документи на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі суду не надав.

Разом з цим, 08 лютого 2016 року до суду повернулася копія судової ухвали про порушення провадження у справі № 922/6630/15 з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Судом на вказану у позовній заяві адресу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "ОСІНЬ": 61070, м. Харків, вул. Академіка Проскури, 1, оф. 660 надсилались процесуальні документи, а позивачем - позовна заява.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 у судове засідання не з*явилася, витребувані ухвалою суду документи не надала.

Разом з цим, 08 лютого 2016 року до суду повернулася копія судової ухвали про порушення провадження у справі № 922/6630/15 з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Судом на вказану у позовній заяві адресу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2: 61000, АДРЕСА_1 надсилались процесуальні документи, а позивачем - позовна заява.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Таким чином, суд вважає, що відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю фірми "ОСІНЬ" та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 належним чином були повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, статтею 4-3 та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, судом встановлено наступне.

Між Закритим акціонерним товариством "Перший Український ОСОБА_1 банк", правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є Публічне акціонерне товариство "Перший Український ОСОБА_1" (позивачем, Банком) та громадянкою України ОСОБА_2 (третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідча, позичальником) було укладено кредитний договір № 6293996 23 квітня 2008 року з додатковими угодами до нього: № 9367878 від 28 липня 2010 pоку, № 9353659 від 28 липня 2010 року, № 9369528 від 28 липня 2010 року, № 4 від 08 листопада 2011 року (кредитний договір-1), відповідно до якого позивач зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 2494128,72 грн. а позичальник, зобов'язався використати його за цільовим призначенням, сплатити позивачу проценти за користування кредитом та повернути кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором-1.

Між Закритим акціонерним товариством "Перший Український ОСОБА_1 банк", правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є Публічне акціонерне товариство "Перший Український ОСОБА_1" та громадянкою України ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 6605109 від 06 серпня 2008 року з додатковими угодами до нього: № 9368717 від 28 липня 2010 pоку, № 9346233 від 28 липня 2010 року, №9369288 від 28 липня 2010 року, № 4 від 08 листопада 2011 року (кредитний договір-2), відповідно до якого позивач зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 3624082,79 грн., а позичальник зобов'язався використати його за цільовим призначенням, сплатити позивачу проценти за користування кредитом та повернути кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором-2.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед позивачем за кредитним договором-1 та кредитним договором-2 між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю фірми "ОСІНЬ" (відповідачем, іпотекодавцем) був укладений договір іпотеки № 6294216 від 23 квітня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 950, разом з додатковою угодою № 6294216/20100728 від 28 липня 2010 року та договором про внесення змін від 09 листопада 2011 року (договір іпотеки-1), та іпотечний договір № 10-238 від 28 липня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 466, разом з договором про внесення змін № 1 від 10 листопада 2011 року (договір іпотеки-2).

Відповідно до договору іпотеки-1 та договору іпотеки-2 в забезпечення зобов'язань позичальника за кредитними договорами було передано в іпотеку Банку нерухоме майно: нежитлові приміщення 1-го поверху № 23-39, 25а загальною площею 302,60 кв.м. в житловому будинку літ. "А-5", розташовані за адресою: м. Харків, проспект Героїв Сталінграду, 173 (предмет іпотеки).

Згідно пунктів 1.1, 4.1.1 кредитних договорів на позивача покладений обов'язок надати позичальнику обумовлену кредитними договорами суму кредиту.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач належним чином виконав свої обов'язки за кредитними договорами, відкривши позичальнику позичковий рахунок та надавши йому обумовлені кредитними договорами грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується відповідними меморіальними ордерами та виписками з позичкового рахунку позичальника.

Позичальник, в свою чергу, зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки обумовлені кредитним договором-1. Вказані обов'язки закріплено, зокрема, у пунктах 1.1, 1.3., 3.1, 3.2 кредитного договору-1.

Відповідно до пункту 1 статті 1048 Цивільного кодексу України розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором. Правила статті 1048 Цивільного України поширюються й на кредитний договір (пункт 2 статті 1054 Цивільного кодексу України).

Умови нарахування та сплати процентів за користування кредитом встановлені пунктами 1.3, 3.1, 3.3 кредитного договору-1.

Згідно пункту 1.3. кредитного договору-1 проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються Банком за ставкою у розмірі 15,99% річних. Проценти за користування другим траншем кредиту нараховуються Банком за ставкою у розмірі 19% річних. Починаючи з 08 листопада 2011 року проценти за користування кредитом нараховуються Банком за ставкою у розмірі 0,01% річних.

Відсотки, нараховані з моменту видачі кредиту по 30 червня 2012 року (включно), сплачені позичальником в повному обсязі, однак надалі позичальник повністю припинив виконання взятих на себе зобов'язань щодо сплати процентів за користування кредитом.

Таким чином, сума нарахованих та несплачених процентів за кредитним договором-1 за користування кредитом станом на 16 грудня 2015 року (включно) склала 730,23 грн.

З матеріалів справи вбачається, що починаючи з 08 липня 2010 року позичальником також не виконується зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту.

Вищевикладене свідчить про настання несприятливої події, передбаченої підпунктом 1 пункту 3.5.7 кредитного договору-1, а саме: затримання сплати частини кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом порівняно з умовами кредитного договору на 1 (один) календарний місяць.

Відповідно до частини 10 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" і пунктів 3.5.7., 3.5.8. кредитного договору-1 у випадку настання зазначеної вище події ОСОБА_1 набуває право вимагати від позичальника достроково повернути виданий кредит разом із розрахованими процентами, а позичальник виконати таку вимогу Банку і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із процентами за користування кредитом, в строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання відповідної вимоги.

Враховуючи вищевикладене, позивач, керуючись частиною 10 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", пунктом 2 статті 1050 Цивільного кодексу України та пунктів 3.5.7, 3.5.8 кредитного договору-1, направив позичальнику письмову вимогу (вих. № КНА-61/17 від 17 січня 2013 року) про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом.

Згідно пункту 6.6. статті 6 кредитного договору-1 будь-які повідомлення та документи, які надаються Банком позичальнику згідно умов кредитного договору, вважаються наданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або телеграмою за місцем проживання позичальника, вказаним у статті 7 кредитного договору, та вважаються отриманими позичальником на сьомий день з дня реєстрації Банком рекомендованого листа або телеграми у відділенні поштового зв'язку/телеграфі (при цьому, позичальник несе ризик отримання таких листів та телеграм у строк, що перевищує 7 (сім) календарних днів). Пункти 6.6, 6.7. кредитного договору-1 встановлюють, що позичальник несе повну відповідальність за правильність своїх реквізитів вказаних у кредитному договорі, та зобов'язаний протягом усього строку дії цього договору забезпечувати отримання рекомендованих листів та телеграм від Банка за адресою свого місця проживання вказаною в кредитному договорі, а у разі невиконання зазначеного обов'язку, несе ризики настання пов'язаних з цим несприятливих наслідків. У випадку зміни своїх реквізитів, вказаних у кредитному договорі, позичальник зобов'язаний попередньо, а у випадку неможливості попереднього повідомлення, протягом 3 (трьох) календарних днів, письмово повідомляти ОСОБА_1 про такі зміни. Жодних повідомлень позичальника про зміну його реквізитів, вказаних у кредитному договорі-1, ОСОБА_1 не отримував, Таким чином, вимога про дострокове повернення кредиту, направлена Банком на адресу позичальника, вказану в кредитному договорі-1, вважається отриманою останнім з 24 січня 2013 року. Однак, в порушення пункту 3.5.8 кредитного договору-1 зазначені вимоги позивача не були виконані позичальником у вказаний строк, у зв'язку з чим починаючи з 24 лютого 2013 року у позичальника виникла прострочена заборгованість перед Банком за всією сумою кредиту.

Таким чином, заборгованість позичальника перед позивачем за основною сумою кредиту станом на 16 грудня 2015 року (включно) становить 2079098,91 грн.

Отже, станом на 16 грудня 2015 року (включно) заборгованість позичальника перед позивачем з основної суми кредиту, процентів за користування кредитом за кредитним договором-1 становить 2079829,14 грн. з яких заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 2079098,91 грн. та заборгованість по процентам, нарахованим за користування кредитом, в розмірі 730,23 грн.

Позичальник зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені кредитним договором-2. Вказані обов'язки закріплено, зокрема, у пунктах 1.1, 1.3., 3.1, 3.2 кредитного договору-2.

Умови нарахування та сплати процентів за користування кредитом встановлені пунктами 1.3, 3.1, 3.3. кредитного договору-2.

Відповідно до пункту 1.3. кредитного договору-2 проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються Банком за ставкою у розмірі 13,99% річних. Проценти за користування другим траншем кредиту нараховувалися Банком за ставкою на період з 28 липня 2010 року по 31 грудня 2010 року в розмірі 16,00% річних, а з 01 січня 2011 року в розмірі 19,00 % річних (згідно додаткової угоди № 9369288). Починаючи з 08 листопада 2011 року проценти за користування кредитом нараховуються Банком за ставкою у розмірі 0,01% річних.

Проценти, нараховані з моменту видачі кредиту по 07 липня 2012 року (включно) сплачені позичальником у повному обсязі, однак надалі позичальник повністю припинив виконання взятих на себе зобов*язань щодо сплати процентів за користування кредитом.

Таким чином, сума нарахованих та несплачених процентів за кредитним договором-2 за користування кредитом станом на 16 грудня 2015 року (включно) склала 649,00 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що починаючи з 25 липня 2012 року позичальником також не виконуються зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту.

Вищевикладене свідчить про настання несприятливої події, передбаченої підпунктом 1 пункту 3.5.7 кредитного договору-2, а саме: затримання сплати частини кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом порівняно з умовами кредитного договору на 1 (один) календарний місяць.

Враховуючи вищевикладене, позивач, керуючись частиною 10 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", пунктом 2 статті 1050 Цивільного кодексу України та пунктів 3.5.7, 3.5.8 кредитного договору-2 направив позичальнику письмову вимогу (вих. № КНА-61/18 від 17 січня 2013 року) про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом.

Згідно пункту 6.6. статті 6 кредитного договору-2 будь-які повідомлення та документи, які надаються Банком позичальнику згідно умов кредитного договору, вважаються наданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або телеграмою за місцем проживання позичальника, вказаним у статті 7 кредитного договору, та вважаються отриманими позичальником на сьомий день з дня реєстрації Банком рекомендованого листа або телеграми у відділенні поштового зв'язку/телеграфі (при цьому, позичальник несе ризик отримання таких листів та телеграм у строк, що перевищує 7 (сім) календарних днів). Пункти 6.6, 6.7. кредитного договору-2 встановлюють, що позичальник несе повну відповідальність за правильність своїх реквізитів вказаних у кредитному договорі, та зобов'язаний протягом усього строку дії цього договору забезпечувати отримання рекомендованих листів та телеграм від Банка за адресою свого місця проживання вказаною в кредитному договорі, а у разі невиконання зазначеного обов'язку, несе ризики настання пов'язаних з цим несприятливих наслідків. У випадку зміни своїх реквізитів, вказаних у кредитному договорі, позичальник зобов'язаний попередньо, а у випадку неможливості попереднього повідомлення, протягом 3 (трьох) календарних днів, письмово повідомляти ОСОБА_1 про такі зміни. Жодних повідомлень позичальника про зміну його реквізитів, вказаних у кредитному договорі-2, ОСОБА_1 не отримував, Таким чином, вимога про дострокове повернення кредиту, направлена Банком на адресу позичальника, вказану в кредитному договорі-2, вважається отриманою останнім з 24 січня 2013 року. Однак, в порушення пункту 3.5.8 кредитного договору-2 зазначені вимоги позивача не були виконані позичальником у вказаний строк, у зв'язку з чим починаючи з 26 лютого 2013 року у позичальника виникла прострочена заборгованість перед Банком за всією сумою кредиту.

Таким чином, заборгованість позичальника перед позивачем за основною сумою кредиту станом на 16 грудня 2015 року (включно) становить 1855901,09 грн.

Отже, станом на 16 грудня 2015 року (включно) заборгованість позичальника перед позивачем з основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, пені за порушення строків повернення кредиту і сплати процентів за користування ним за кредитним договором-2 становить 1856550,09 грн. з яких: заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 1855901,09 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 649,00 грн.

Відповідно до умов укладених між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю фірми "ОСІНЬ" договорів іпотеки, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором-1 та кредитним договором-2 було передано в іпотеку нежитлові приміщення 1-го поверху № 23-39, 25а загальною площею 302,60 кв.м. в житловому будинку літ. "А-5", розташовані за адресою: м. Харків, проспект Героїв Сталінграду, 173.

Згідно пункту 2.3. договору іпотеки-1 та договору іпотеки-2 за домовленістю сторін на момент укладання цих договорів іпотеки предмет іпотеки оцінено у розмірі 2094200,00 грн. При цьому сторони згодні з тим, що при зверненні стягнення та реалізації предмету іпотеки іпотекодержатель не буде зв'язаний або будь-яким чином обмежений зазначеною оціночною вартістю предмету іпотеки.

Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно статтей 7, 12, 33 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання; у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки; у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до умов пункту 1.6 іпотечного договору, за рахунок предмету іпотеки позивач має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, пені, штрафи та всі інші суми передбачені кредитним договором), а також відшкодувати в повному обсязі всі свої витрати пов'язані із реалізацією прав, що випливають із іпотечного договору (зокрема, але не виключно, пов'язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки з його реалізацією, включаючи витрати на оплату винагороди залученим експертам, організацією торгів тощо).

Пункт 4.1 статті 4 іпотечного договору передбачає право позивача звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, в тому числі у випадку невиконання вимоги позивача, як іпотекодержателя, про дострокове виконання основного зобов'язання (повернення основної суми кредиту та відсотків за користування кредитом).

Згідно пункту 4.2 статті 4 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на вибір позивача, як іпотекодержателя, в тому числі - за рішенням суду.

На виконання вимог статті 35 Закону України "Про іпотеку" позивач 13 листопада 2014 року направив відповідачу вимогу за вих. № КНО-61.12/60/1 від 08 травня 2015 року та позичальнику вимогу за вих. № КНО-61.12/60/2 від 08 травня 2015 року про усунення порушення основного зобов'язання. Даними вимогами позичальника та іпотекодавця було попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі, якщо порушення не будуть усунені після спливу 30-денного строку. Однак ні позичальник, ні відповідач не вчинили дій, спрямованих на усунення порушення основного зобов'язання та погашення заборгованості у встановлений строк в добровільному порядку.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Пунктом 1 частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати належних йому процентів.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 6 статті 3 Закону України Про іпотеку встановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Згідно статті 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Аналогічне за змістом правило передбачено і у статті 589 Цивільного кодексу України.

Згідно частини 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов*язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов*язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначають і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою частиною 1 статті 38 Закону України "Про іпотеку", яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Згідно частини 1 статті 41 Закону України "Про іпотеку", реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 525, 526, 527 530, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 12, 33, 39, 43 Закону України Про іпотеку, статтями 1, 4, 4-3, 12, 22, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Звернути стягнення на предмет іпотеки: нежитлові приміщення 1-го поверху № 23-39, 25а, загальною площею 302,60 кв.м. в житловому будинку літ. "А-5", розташовані за адресою: м. Харків, проспект Героїв Сталінграду, 173, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю фірмі "ОСІНЬ" (місцезнаходження: м. Харків, вул. Маршала Бажанова, 21/23, ) шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною у розмірі 2094200,00 гривень (два мільйони дев*яносто чотири тисячі двісті грн. 00 коп) для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_1" (, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4) до ОСОБА_2 за кредитним договором № 6293996 від 23 квітня 2008 року в загальному розмірі 2079829,14 гривень (два мільйони сімдесят дев*ять тисяч вісімсот двадцять дев*ять гривень 14 копійок) та за кредитним договором № 6605109 від 06 серпня 2008 року в загальному розмірі 1856550,09 гривень (один мільйон вісімсот шість тисяч п*ятсот п*ятдесят гривень 09 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "ОСІНЬ" (61070, м. Харків, вул. Академіка Проскури, 1, оф. 660, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_1" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ідентифікаційний код 14282829) 31413,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_6