КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2016 р. Справа№ 910/20682/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Жук Г.А.

Руденко М.А.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: Левченко В.І. - представник за довіреністю від 11.11.2015 року;

від відповідача: не з'явились,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київметробуд»

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2015 року

у справі № 910/20682/15 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Публічного акціонерного товариства «Київметробуд»

про стягнення 6 810 831, 81 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Київметробуд» 6 810 831, 81 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині оплати за спожиту електричну енергію згідно із договором № 10041 від 01.06.2005 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2015 року у справі № 910/20682/15 позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не врахував часткові оплати відповідача 06.03.2015 року на суму 1 000 000, 00 грн., 10.08.2015 року на суму 636 703, 98 грн. та 16.09.2015 року на суму 69 532, 47 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.10.2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. (головуюча), Руденко М. А., Пономаренко Є. Ю. та призначено на 25.11.2015 року.

У судовому засіданні 25.11.2015 року представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи з метою мирного врегулювання спору.

Представник відповідача у судовому засіданні 25.11.2015 року підтримав клопотання позивача.

Крім того, представники сторін подали клопотання про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 25.11.2015 року оголошено перерву до 23.12.2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2015 року, у зв'язку із перебуванням судді Руденко М. А. у відпустці, справу № 910/20682/15 передано до розгляду колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча, Пономаренко Є. Ю., Коршун Н. М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2015 року справу № 910/20682/15 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча, Пономаренко Є. Ю., Коршун Н. М.

У судовому засіданні 23.12.2015 року оголошено перерву до 13.01.2016 року.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 року, у зв'язку із перебуванням суддів Пономаренко Є. Ю. та Коршун Н. М. у відпустці, справу № 910/20682/15 передано до розгляду колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча, Руденко М. А., Жук Г. А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 року справу № 910/20682/15 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча, Руденко М. А., Жук Г. А.

Представник відповідача у судове засідання 13.01.2016 року не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні 13.01.2016 року надав пояснення по справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 року відкладено розгляд справи до 17.02.2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні 17.02.2016 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача у судове засідання 17.02.2016 року не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 01.06.2005 року між Акціонерною енергетичною компанією «Київенерго» (надалі - постачальник) та Відкритим акціонерним товариством «Київметробуд» (надалі - споживач) було укладено договір № 10041 про постачання електричної енергії.

Додатковою угодою від 30.12.2010р. до договору № 10041 сторони погодили викласти договір від 01.06.2005р. № 10041 (о/р 10041013) про постачання електричної енергії в новій редакції згідно з додатком 1 до цієї угоди.

Умовами п.1 договору № 10041 в новій редакції встановлено, що за вказаним договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за об'єктами споживача згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід'ємною частиною, а споживач - оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід'ємною частиною. Точка продажу електричної енергії: на межі балансової належності електроустановок споживача.

Відповідно до п. 2.3.2.-2.3.4. договору № 10041 в новій редакції, споживач зобов'язався дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього договору та режиму роботи електроустановок відповідно до додатків "Перелік об'єктів споживача" та "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу", оплачувати постачальнику вартість електричної енергії; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача.

У додатках до договору сторони виклали Порядок здійснення розрахунків, по договору, Графік зняття показань засобів обліку електричної енергії, Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін та ін.

Відповідно до п.1 додатку № 2 "Порядок розрахунків", розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електричної енергії приймається місяць з 31 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття "розрахунковий період" та "календарний місяць" вважаються прирівняними.

Згідно п.2 додатку № 2, споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії заявленого на розрахунковий період за нижчезазначеною системою платежів і розрахунків: до 29 числа місяця, що передує розрахунковому місяцю - 30%; до 10 числа розрахункового місяця - 40%; до 20 числа розрахункового місяця - 30% вартості договірної величини споживання електричної енергії згідно з Додатком до договору "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачам.

Умовами п. 2.2 додатку № 2 визначено, що остаточний розрахунок за спожиту активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплата рахунків за перетікання реактивної електроенергії та інших платежів згідно з умовами цього договору здійснюється на підставі самостійно отриманих у постачальника рахунків протягом 5 операційних днів з моменту їх отримання. Споживач протягом 30 календарних днів з дати отримання рахунка постачальника здійснює повну оплату вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ).

Згідно з п. 4.3. додатку № 2 до договору, обсяги електричної енергії, що підлягають сплаті споживачем за звітний розрахунковий період визначаються з урахуваннями вимог пунктів 4.1.1 - 4.1.7 цього додатка та підтверджуються Актом про використану електричну енергію за формою, що відображена у додатку до цього договору, який споживач надає постачальнику протягом доби після закінчення розрахункового періоду.

Згідно п. 5 додатку № 2 до договору, за даними акта про використану електричну енергію з урахуванням розрахункової величини втрат визначається обсяг фактично спожитої активної електроенергії та перетікання реактивної електроенергії. Цей обсяг сторони фіксують в "Акті про приймання-передавання товарної продукції", "Акті надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії", два примірники яких Відповідач надає Позивачу. Останній має повернути погодженими по одному примірнику зазначених документів в наступному розрахунковому періоді.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу за період з 01.11.2012 по 01.07.2015 активну електричну енергію на загальну суму 18 530 930,28 грн.,та за період з 01.01.2014 по 01.07.2015 надав послуги з перетікання реактивної електричної енергії на загальну суму 200 847,62 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами про використану електричну енергію відповідача та актами прийняття-передавання товарної продукції за спірний період.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору щодо постачання електричної енергії.

Натомість, відповідач свої зобов'язання за договором щодо своєчасної та повної сплати вартості спожитої електричної енергії належним чином не виконав, внаслідок чого за ним рахується заборгованість за використану активну електричну енергію в сумі 3 572 302,18 грн., а також за перетікання реактивної електричної енергії в сумі 54 932, 36 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно із пп. 1,7 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх договірних зобов'язань щодо здійснення розрахунків за використану активну електричну енергію у розмірі 3 572 302,18 грн. та за перетікання реактивної електричної енергії в розмірі 54 932,36 грн.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3 572 302,18 грн. заборгованості за використану активну електричну енергію та 54 932,36 грн. заборгованості за перетікання реактивної електричної енергії

Заперечуючи проти часткового задоволення позовних вимог відповідач зазначає, що позивачем не були враховані його часткові оплати 06.03.2015 року на суму 1 000 000, 00 грн., 10.08.2015 року на суму 636 703, 98 грн. та 16.09.2015 року на суму 69 532, 47 грн.

Крім того, відповідач зазначає, що ним були також перераховані кошти у жовтні 2015 року на підтвердження чого надає платіжні доручення № 410 від 02.10.2015 року на суму 151 542, 25 грн., № 545 від 16.10.2015 року на суму 978 000, 00 грн., № 722 від 30.10.2015 року на суму 480 000, 00 грн., № 544 від 16.10.2015 року на суму 22 000, 00 грн. та № 723 від 30.10.2015 року на суму 20 000, 00 грн.

Водночас, колегія суддів зазначає, що як вбачається із наданих позивачем розрахунків, ним були враховані вищевказані оплати, що також підтверджується наданим позивачем актом звіряння розрахунків за використану електричну енергію за договором № 10041 від 01.06.2005 року, який підписаний представниками сторін та скріплений печатками, згідно якого відповідач підтверджує наявність заборгованості перед позивачем станом на вересень 2015 року (станом на день прийняття рішення суду першої інстанції) за електричну енергію у сумі 3 572 302, 18 грн.

Щодо часткових оплат, які були здійсненні відповідачем в жовтні 2015 року, то колегія суддів зазначає, що вказані кошти були перераховані вже після прийняття рішення судом першої інстанції, а тому не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки рішення місцевого суду переглядається за обставинами, які були наявні на момент вирішення спору в суді першої інстанції.

Також, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню у сумі 367 704, 97 грн., збитки від інфляції у розмірі 2 306 695, 82 грн. та 3% річних у сумі 220 033, 89 грн.

Відповідно до п. 4.2.1 договору споживач за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 - 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1 % від суми боргу за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше розміру штрафних санкцій згідно з Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені наданий позивачем, колегія суддів зазначає, що він є арифметично вірним, а тому приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов в частині стягнення пені у сумі 367 704, 97 грн.

Згідно із ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та збитків від інфляції наданий позивачем, колегія суддів приходить до висновку, що він є обґрунтовано вірним, а тому суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та збитків від інфляції у повному обсязі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2015 року у справі № 910/20682/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київметробуд» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2015 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2015 року у справі № 910/20682/15 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/20682/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Г.А. Жук

М.А. Руденко