ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2016 р.Справа № 916/1897/15

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Г.С. Граматик

за участю представників:

від прокуратури - Мосур М.О.,

від позивача - не з'явився,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Прокурора Кілійського району Одеської області в інтересах держави в особі Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заподіяних збитків внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів в розмірі 40550,91 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Кілійського району Одеської області звернувся до господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Приморської сільської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заподіяних збитків внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів в розмірі 40550,91 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Відповідно до акту комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 21.07.2014 р., затвердженого розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації від 21.07.2014 р. № 283, станом на 21.07.2014 р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 не виконано вимоги щодо оформлення документів на земельну ділянку, що розташована за адресою: с. Приморське Кілійського району Одеської області, чим порушено вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України та свідчить про використання суб'єктом господарювання вказаної земельної ділянки загальною площею 0,4961 га без правовстановлюючих документів.

Як вказує прокурор, про відсутність намірів відповідача належним чином оформити земельну ділянку, що розташована за адресою: с. Приморське Кілійського району Одеської області, свідчить той факт, що право власності на будівлі та споруди за вказаною адресою отримано відповідачем у 2007 році, рішення Приморської сільської ради про надання дозволу ФОП ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на підставі наданих підприємцем матеріалів прийнято 26.03.2008 р., однак до теперішнього часу проект не затверджено. На думку прокурора, вказане свідчить про вкрай несвоєчасні дії відповідача з оформлення правовстановлюючих документів на землю, що призвело до суттєвих збитків територіальній громаді.

Наразі прокурор посилається на положення ст. 206 ЗК України, за якими використання землі в Україні є платним. До того ж згідно з пунктом „д" ст. 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до п. 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. № 284, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Відповідно до ст. 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Так, прокурор зазначає, що комісією з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам 21.07.2014 р. складено акт, відповідно до якого розмір збитків, нанесених територіальній громаді с. Приморського Кілійського району Одеської області, в особі Приморської сільської ради у вигляді неодержаного доходу, який міг би одержати власник земельної ділянки, але не одержав внаслідок її тимчасового зайняття ФОП ОСОБА_2 та використання без правовстановлюючих документів, становить 40550,91 грн., що також підтверджується розрахунком розміру збитків, наданим Кілійською районною державною адміністрацією.

Як вказує прокурор, розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації від 21.07.2014 р. № 283 „Про затвердження актів по визначенню розмірів збитків власнику землі - територіальній громаді села Приморське на території Приморської сільської ради, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок та обмеженням прав власників" були затверджені акти комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам земельних ділянок та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок. Згідно з вказаним розпорядженням сума збитків становить 40550,91 грн. Відповідно до п. 5 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. № 284, збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій. З огляду на вказане, розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації від 21.07.2014 р. № 283 також встановлено місячний термін сплати збитків.

При цьому, за ствердженням прокурора, відповідач листом Кілійської районної державної адміністрації від 10.07.2014 р. № 18/1378 повідомлявся про необхідність прибуття до Кілійської районної державної адміністрації для участі в засіданні комісії з нарахування збитків Кілійської РДА. Факт отримання листа підтверджується підписом на копії надісланого повідомлення.

Між тим згідно листа Кілійської районної державної адміністрації № 20/270 від 12.02.2015 р. відповідач не оскаржив у судовому порядку акт, яким встановлені збитки та відповідне розпорядження про затвердження акту, збитки, визначені вказаним актом комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, відповідачем на теперішній час не сплачено, що стало підставою для звернення прокурора до суду із заявленим позовом в інтересах держави в особі Приморської сільської ради. Представництво інтересів Приморської сільської ради прокурор обґрунтовує положеннями ст. 12 Земельного кодексу України, згідно яких до повноважень Приморської сільської ради належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності. Так, прокурор стверджує, що органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, є Приморська сільська рада. Наразі використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів спричиняє державі і територіальній громаді економічні збитки, перешкоджає здійсненню передбаченого Конституцією України права власності на землю, унеможливлює використання Приморською сільською радою зазначеної земельної ділянки для державних і суспільних потреб, тягне нераціональне використання земель і створює передумови спричинення збитків оточуючому середовищу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.05.2015 р. позовну заяву Прокурора Кілійського району Одеської області прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/1897/15, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду.

Позивач письмових пояснень по суті спору не надав, але представник позивача в засіданні суду позовні вимоги прокурора підтримав в повному обсязі.

Відповідач відзив на позов не надав, але представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, вказуючи, що на спірній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно (база відпочинку), на яке є всі правоустановчі документи. Наразі представник відповідача зазначив, що договір оренди земельної ділянки дійсно не укладався, а у такому випадку стягнення суми збитків в розмірі 40 550,91 грн. неможливе.

Також 15.06.2015 р. представником відповідача було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення у Кілійському районному суді справи № 502/781/15-а за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_2 до Кілійської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження вказаної райдержадміністрації від 21.07.2014 р. № 283. Так, у вказаному клопотанні заявник вказує, що на ділянці площею 0,4961 га розташовані будівлі та споруди, право власності на які посвідчено відповідними документами та на підставі яких ще у 2007 р. відповідачу було надано дозвіл на розробку проекту щодо відведення в оренду згаданої земельної ділянки, але до теперішнього часу відповідач не уклав договір оренди земельної ділянки. При цьому в обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на розпорядження Кілійської районної державної адміністрації від 21.07.2014 р. № 283 про затвердження актів по визначенню розмірів збитків власнику землі - територіальній громаді села Приморське на території Приморської сільської ради, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок та обмеження прав власника. Однак, на думку відповідача, прийняте розпорядження є протиправним, оскільки договір оренди ще не укладений у зв'язку з тим, що Приморська сільрада не направляла його відповідачу у відповідності до чинного законодавства, а тому вимоги щодо відшкодування неодержаних доходів від тимчасового зайняття є безпідставними. Тому з метою оскарження вказаного розпорядження відповідач звернувся до Кілійського районного суду з адміністративним позовом про визнання незаконним та скасування розпорядження Кілійської районної державної адміністрації від 21.07.2014 р. № 283, внаслідок чого Кілійським районним судом 16 квітня 2015 р. було порушено провадження за вказаним позовом про скасування розпорядження. Так, на думку заявника, розгляд даної справи є неможливим до розгляду Кілійським районним судом вказаного адміністративного позову відповідача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.06.2015 р. провадження у справі № 916/1897/15 було зупинено до вирішення судом по суті адміністративної справи № 502/781/15-а за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_2 до Кілійської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження вказаної райдержадміністрації від 21.07.2014 р. № 283.

На запит господарського суду від 25.12.2015 р. Кілійський районний суд Одеської області своїм листом від 11.01.2016 р. повідомив, що 07.10.2015 р. справу № 502/781/15-а за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_2 до Кілійської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження вказаної райдержадміністрації від 21.07.2014 р. № 283 було розглянуто по суті, про що надано копію постанови вказаного суду від 07.10.2015 р. про залишення без задоволення позову ФОП ОСОБА_2, яка набрало законної чинності 20.10.2015 р.

Так, ухвалою господарського суду Одеської області від 21.01.2016 р. провадження у справі № 916/1897/15 було поновлено та розгляд справи призначено в засіданні суду.

Відповідач у судові засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином за юридичною адресою, вказаною в позовній заяві, яка значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб-підприємців, що підтверджується списками реєстрації вихідної поштової кореспонденції суду. Проте, надіслана судом копія ухвали про поновлення провадження у справі була повернута до суду без вручення разом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що містяться в матеріалах справи, за закінченням терміну зберігання згідно відмітки відділення Укрпошти на конверті.

Як зазначено в абз. 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (зі змінами), в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

З огляду на вищевикладене, відповідач вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Так, з огляду на з'ясування позиції відповідача щодо заявленого позову під час розгляду справи по суті до зупинення провадження у справі суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю представника відповідача з урахуванням приписів ст. 69 ГПК України.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення прокурора, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов до наступних висновків.

Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 26.11.2014 р. фізична особа ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 16.10.2007 року є власником нежитлових будівель та споруд бази відпочинку „ІНФОРМАЦІЯ_1", яка знаходиться на узбережжі Чорного моря в с. Приморське Кілійського району Одеської області та розташована на земельній ділянці площею 4780 кв.м.

24.01.2008 р. . відповідач звернувся до Приморської сільської ради Кілійського району із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду для розміщення, експлуатації та обслуговування бази відпочинку „ІНФОРМАЦІЯ_1" за рахунок земель рекреаційного призначення Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області.

Також 21.02.2008 р. відповідачем було подано до Приморської сільської ради Кілійського району заяву про виділення земельної ділянки площею 0,4780 га в рекреаційній зоні с Приморське для розміщення, експлуатації та обслуговування належної їй бази відпочинку „ІНФОРМАЦІЯ_1".

Рішенням Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області від 26.03.2008 р. № 261-V-ІI „Про надання згоди на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 років із земель рекреаційного призначення на території Приморської сільської ради" було надано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,4780 га в довгострокову оренду строком на 49 років із земель рекреаційного призначення на території Приморської сільської ради для розміщення, експлуатації та обслуговування бази відпочинку „ІНФОРМАЦІЯ_1".

Рішенням Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області від 12.12.2008 р. № 383-V-ХІIІ внесено зміни до п.1 рішення Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області від 26.03.2008 р. № 261-V-ІI та викладено його в такій редакції: „Дати згоду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,4961 га в довгострокову оренду строком на 49 років із земель рекреаційного призначення на території Приморської сільської ради для розміщення, експлуатації та обслуговування бази відпочинку „ІНФОРМАЦІЯ_1".

Однак, за ствердженнями прокурора, відповідачем не вжито щодо оформлення правовстановлюючих документів на землю, що призвело до суттєвих збитків територіальній громаді.

Так, комісією з визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам, створеною розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації від 20.06.2014 р. № 242, було складено акт № 3 по визначенню розміру збитків власнику землі - територіальній громаді села Приморське на території Приморської сільської ради, заподіяних тимчасовим заняттям земельної ділянки та обмеження прав власника (за період 2013 року та 1 півріччя 2014 року), відповідно до якого внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 завдано збитків на загальну суму 40550,91 грн. згідно наступного розрахунку: ділянка для розміщення, експлуатації та обслуговування бази відпочинку „ІНФОРМАЦІЯ_1" площею 4961 кв.м нанесені збитки за 2013 рік - 25367,27 грн., збитки за І півріччя 2014 року - 15183,64 грн. Вказані збитки в сумі 40550,91 грн. підлягають відшкодуванню відповідачем на рахунок Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області.

Наразі з матеріалів справи вбачається, ФОП ОСОБА_2 повідомлялась листом Кілійської районної державної адміністрації від 10.07.2014 р. № 18/1378 про необхідність прибуття до Кілійської районної державної адміністрації для участі в засіданні районної комісії по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам.

Розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації № 283 від 21.07.2014 р. „Про затвердження актів по визначенню розмірів збитків власнику землі - територіальній громаді села Приморське на території Приморської сільської ради, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок та обмеженням прав власника" було затверджено вказаний акт комісії по визначенню розміру збитків власникам землі та землекористувачам від 21.07.2014 р.

Відповідно до листа Кілійської районної державної адміністрації № 20/270 12.02.2015 р. відповідач у судовому порядку акт, яким встановлені збитки та відповідне розпорядження про затвердження акту, не оскаржив, збитки, визначені актом комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, не сплатив. Так, вказані обставини стали підставою для звернення прокурора Кілійського району в інтересах держави в особі Приморської сільської ради з позовом у даній справі.

Між тим ФОП ОСОБА_2 09.04.2015 року звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з адміністративним позовом про визнання незаконним та скасування розпорядження Кілійської районної державної адміністрації від 21.07.2014 року № 283 про затвердження актів по визначенню розмірів збитків власнику землі територіальній громаді села Приморське на території Приморської сільської ради, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок та обмеженням прав власника. Так, постановою Кілійського районного суду Одеської області від 07.10.2015 р. по справі № 502/781/15-а, що набрала законної чинності 20.10.2015 р., адміністративний позов ФОП ОСОБА_2 до Кілійської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження вказаної райдержадміністрації від 21.07.2014 р. № 283 залишено без задоволення. З вказаної постанови суду, копія якої наявна в матеріалах справи вбачається, що розпорядження Кілійської районної державної адміністрації від 21.07.2014 р. № 283 про затвердження актів по визначенню розмірів збитків власнику землі - територіальній громаді села Приморське було оскаржено відповідачем з таких підстав:

- у зв'язку з відсутністю договору сплати орендної плати, який ще не укладений, у зв'язку з тим, що належним чином Приморська рада не направляла його їй у відповідності до чинного законодавства, а отже вимоги щодо відшкодування неодержаних доходів від тимчасового зайняття є безпідставними;

- вимога про відшкодування збитків за тимчасове зайняття земельної ділянки, на думку скаржника, є безпідставною, так як земельна ділянка займається постійно, оскільки на ній розміщено нерухоме майно, право власності на яке не є строковим;

- у зв'язку із незгодою з розміром земельної ділянки, зазначеним в акті;

- у зв'язку з тим, що відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може кваліфікуватися як самовільне зайняття земельної ділянки, а тому відсутні підстави для відшкодування збитків. Також скаржником зазначено, що ним не допущено жодного порушення законодавства , яке є підставою для нарахування шкоди.

Як зазначено районним судом в постанові від 07.10.2015 р., ФОП ОСОБА_2 фактично оскаржено факт заподіяння шкоди та її розмір.

Згідно ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою КМ України №284 від 19.04.1993 (надалі - Положення), передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні зокрема неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно з п. 2 вказаного Порядку розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Так, суд дійшов висновку, що зазначеними положеннями нормативних актів передбачені повноваження державної адміністрації щодо створення комісій та прийняття рішення про затвердження акта комісії щодо визначення розміру збитків, тобто встановлено, що райдержадміністрація діяла на підставі, в межах та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим суд не вбачав підстав для задоволення адміністративного позову ФОП ОСОБА_2 При цьому в постанові суду зазначено, що з наведених нормативних актів також випливає, що акт комісії по визначенню збитків є одним з доказів самого факту їх заподіяння та їх розміру, у зв'язку з чим оцінка їм може бути надана під час розгляду справи про стягнення збитків, а не під час розгляду справи про неправомірність дій державної адміністрації під час затвердження акту.

Разом з тим відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відшкодування заподіяних збитків.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт "д" частини 1 статті 156 ЗК України).

Відповідно до пункту 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. N 284, відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Аналогічне визначення міститься і в статті 22 ЦК України.

Статтею 225 ГК України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Загальні підстави позадоговірної відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки - шкоди (збитків); причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності, хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Відповідно до п. 3.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" № 6 від 17.05.2011 р. у розгляді таких справ господарські суди мають докладно з'ясовувати причини неоформлення чи несвоєчасного оформлення відповідного землекористування та обставини, пов'язані із вжиттям господарюючими суб'єктами усіх залежних від них заходів щодо одержання документів, які посвідчують право землекористування. Якщо у розгляді справи буде з'ясовано обставини, зазначені в абзаці третьому підпункту 3.4 пункту 3 цієї постанови, і що суб'єкт господарювання вживав необхідних заходів до оформлення свого права землекористування, то відсутність у нього переоформлених на його ім'я правовстановлюваних документів на земельну ділянку не може розцінюватися як правопорушення.

За ствердженнями прокурора, протиправність поведінки відповідача полягає у використанні ним в порушення ст.ст. 125, 126 ЗК України земельної ділянки, що розташована за адресою: с. Приморське Кілійського району Одеської області без правовстановлюючих документів, а також ухилення відповідача від оформлення відповідних правовстановлюючих документів на землю.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент набуття відповідачем права власності на будівлю, що розташована на спірній земельній ділянці), якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Згідно з ч. 1 ст. 93 вказаного Кодексу право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ЗК України право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону..

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації (ч. 2 ст. 125 ЗК України).

Частиною першою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Як вже зазначалось, право власності на будівлі та споруди за адресою: с. Приморське Кілійського району Одеської області отримано фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 у 2007 році, рішення Приморської сільської ради про надання дозволу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду прийнято 26.03.2008 р. та до теперішнього часу проект землеустрою не розроблений та не затверджувався у встановленому законом порядку. Також відповідний договір оренди щодо спірної земельної ділянки між сторонами по справі не укладався. При цьому доказів вжиття відповідачем будь-яких заходів щодо оформлення права користування спірною земельною ділянкою матеріали справи не містять.

Наведене вище свідчить про проявлену відповідачем бездіяльність у вчиненні передбачених чинним законодавством заходів по своєчасному оформленню права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться належне відповідачу нерухоме майно, у зв'язку з чим відповідач право оренди землі у встановленому законодавством порядку не набув, а відтак протягом 2013-2014 рр. використовував земельну ділянку, що розташована на узбережжі Чорного моря в с. Приморське Кілійського району Одеської області, неправомірно, без правовстановлюючих документів, що свідчить про наявність з боку відповідача протиправної винної поведінки в даному питанні.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та понесеними позивачем збитками полягає у тому, що саме неправомірне використання відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів призвело до неотримання позивачем доходу від орендної плати, який сільська рада отримала б у разі оформлення відповідачем згідно вимог ст.ст. 125, 126 ЗК України правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку - договору оренди землі. При цьому слід зазначити, що сільська рада була позбавлена можливості передати спірну земельну ділянку, розташовану під нерухомістю відповідача, будь-які іншій особі, яка не є її власником, та отримувати за це відповідну плату.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про наявність підстав для притягнення відповідача до відповідальності за вчинене ним правопорушення у вигляді відшкодування завданих його протиправними діями збитки в розмірі 40550,91 грн., оскільки використання відповідачем земельної ділянки без належного правового оформлення, в даному випадку - без оформлення права на оренду, позбавило власника такої земельної ділянки права отримувати від цієї земельної ділянки дохід в розмірі орендної плати. Аналогічну правову позицію наведено ВСУ в постанові від 01.07.2015 р. № 3-383гс15 з аналогічного спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, оцінюючи надані докази в сукупності та враховуючи встановлення судом факту використання відповідачем спірної земельної ділянки без правовстановлюючих документів, що не спростовано відповідачем належним доказами, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги прокурора про стягнення з відповідача завданих збитків в розмірі 40550,91 грн.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Разом з тим слід зазначити, що чинним процесуальним законодавством передбачено право прокурора на звернення до господарського суду в інтересах держави з позовною заявою, в якій прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Пунктом 5 статті 121 Конституції України на прокуратуру України покладено представництво інтересів громадян або держави в суді у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру" (в редакції, що діяла на момент подачі позову) представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави - наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Формами представництва є: 1) звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб; 2) участь у розгляді судами справ; 3) внесення апеляційного, касаційного подання на судові рішення або заяви про їх перегляд за нововиявленими обставинами. З метою вирішення питання наявності підстав для внесення касаційного подання у справі, розглянутій без участі прокурора, прокурор має право знайомитися з матеріалами справи в суді, робити виписки з неї, отримувати копії документів, що знаходяться у справі. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Частина перша статті 2 Господарського процесуального кодексу України, в якій визначено підстави порушення справ у господарському суді, відносить до таких підстав позовні заяви прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Відповідно до положень частини третьої цієї статті прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, у позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Згідно п. 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. № 3-рп/99 під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (тепер - ГПК України), потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Як зазначено в пункті 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року N 3-рп/99, поняття „орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", що міститься в частині другій статті 2 ГПК України, означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

При цьому представлення інтересів держави у заявленому позові прокурор обґрунтовано належним чином, адже Приморська сільська рада є уповноваженим державою органом влади у земельних правовідносинах, що здійснює повноваження суб'єкта права комунальної власності на землю, права якого порушено з боку відповідача. Тому у даних спірних правовідносинах саме Приморська сільська рада може виступати позивачем, адже за положеннями п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України повноваження щодо розпорядження землями у межах села Приморське покладено на Приморську сільську раду.

Щодо судових витрат по даній справі господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок сплати та розмір судового збору визначені Законом України від 08.07.2011 р. „Про судовий збір" (зі змінами і доповненнями), який набрав чинності 01 листопада 2011 р.

Так, згідно підпунктів 1, 2 пункту 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, а за подання позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому подана відповідна заява, тобто у 2015 році - 1218,00 грн.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи вищенаведене та те, що рішення відбулось на користь позивача, в інтересах якого прокурором пред'явлено позов, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору до державного бюджету покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов прокурора Кілійського району Одеської області в інтересах держави в особі Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заподіяних збитків внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів в розмірі 40550,91 грн. задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідент.код НОМЕР_1) на користь Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області (68350, Одеська область, Кілійський район, с. Приморське, вул. Леніна, 13а; ; рахунок 0243 (для фізичних осіб), банк ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, одержувач - УК у Кілійському районі Одеської області с. Приморське, 13050200 (для фізичних осіб), 13050500 (для юридичних осіб), , призначення платежу: „відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам") збитки в сумі 40550/сорок тисяч п'ятсот п'ятдесят/грн. 91 коп.

3. СТЯГНУТИ з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідент.код НОМЕР_1) на користь державного бюджету (рахунок № 3008; отримувач: УК у м. Одесі/Приморський район, ; банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, код класифікації доходів бюджету „Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)" 22030101, код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області 03499997) судовий збір в сумі 1218/одна тисяча двісті вісімнадцять/грн. 00 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 22 лютого 2016 р.

Суддя В.С. Петров