Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" лютого 2016 р. Справа № 906/267/15.

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді: Сікорської Н.А., розглянувши матеріали заяви Приватного підприємства "Адлєр" за вх.№02-19/8/16 від 03.02.2016р. про розстрочку виконання рішення суду у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофлекс"

до: Приватного підприємства "Адлєр"

про стягнення 861772,34 грн.

за участю представників сторін:

від заявника (боржника): ОСОБА_1 - довіреність від 01.04.2015р. (в режимі відеоконференції);

від стягувача: ОСОБА_2 - довіреність від 28.04.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 26.11.2015р. по справі №906/267/15, яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.01.2016р., стягнуто з Приватного підприємства "Адлєр" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофлекс" 558600,00 грн. основного боргу, 303170,34 грн. інфляційних, 17235,41 грн. витрат по сплаті судового збору.

03.02.2015р. до суду надійшла заява Приватного підприємства "Адлєр" про розстрочку виконання рішення суду, згідно якої заявник просить розстрочити виконання рішення господарського суду Житомирської області по справі №906/267/15 від 26.11.2015р. на чотири місяці, починаючи з березня 2016р., зі сплатою заборгованості рівними частинами до 30 числа кожного наступного місяця.

Ухвалою господарського суду від 10.02.2016р. вищевказана заява призначена до розгляду на 18.02.2016р.

Згідно розпорядження керівника апарату господарського суду Житомирської області від15.02.2016р., у зв'язку з тим, що суддя Ляхевич А.А., в провадженні якої перебуває справа № 906/267/15, знаходиться на лікарняному, здійснено автоматичний розподіл заяви про розстрочку виконання рішення та передано її на розгляд судді Сікорській Н.А.

Представник заявника (боржника) в судовому засіданні заяву про розстрочку виконання рішення підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у заяві.

Представник стягувача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви про розстрочку виконання рішення, з підстав викладених у відзиві на заяву про розстрочку виконання рішення суду (а. с. 81-84 т.3).

Оцінивши в сукупності матеріали справи та доводи учасників процесу, господарський суд вважає, що заява про розстрочку виконання рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п.п.7.1.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Згідно з п.7.2 вищевказаної постанови, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, виходячи з наведеного, законодавець у будь-якому випадку пов'язує розстрочку виконання судового рішення з об'єктивними та непереборними обставинами, тобто виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Звернувшись до суду із заявою про розстрочку виконання рішення, боржник вказав, що прострочення заборгованості з боку відповідача не завдало будь-яких збитків позивачу, оскільки останнім не доведені обставини щодо збитків, не зазначений їх розмір, не наданий відповідний розрахунок.

Вказав, що підприємство являється добросовісним платником податків і зборів та вживає усіх можливих заходів для того, щоб уникнути виникнення заборгованості перед державою.

У разі відмови судом у задоволенні заяви, боржник буде позбавлений можливості добросовісно та своєчасно виконати зобов'язання щодо обов'язкових платежів та виплати заробітної плати працівникам підприємства.

Наголосив, що однією з причин порушення зобов'язання перед стягувачем є наявність дебіторської заборгованість контрагентів ПП "Адлєр", сума якої становить 39797262,41 грн.

Зазначив, що відповідач здійснює свою діяльність у сфері сільського господарства і його прибутки мають сезонний характер.

В тому числі, одним з факторів, який впливає на платоспроможність заявника і на фінансово - господарську діяльність підприємства, є наявність інфляційних процесів в державі.

ТОВ "Агрофлекс" проти доводів ПП "Адлєр" заперечив. Вважає, що боржник не надав доказів, що підтверджували б винятковість ситуації та наявність обставин, що ускладюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

У своєму відзиві зазначив, що твердження заявника (боржника) щодо діяльністі останнього у сфері сільського господарства є хибним, оскільки відповідно до даних, що містяться у ЄДРЮФОП, заявник здійснює господарську діяльність і в інших галузях економіки, зокрема, у сфері оптової торгівлі, що спростовує його твердження про сезонний характер прибутків.

Стягувач вказав, що викликають сумнів доводи боржника про його добросовісність як платника податків, оскільки в Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься Ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 23.05.2013 року по справі №295/6630/13-к, зі змісту якої вбачається, що керівник ПП «АДЛЄР» ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України, а саме: умисне ухилення від сплати податків, вчинене службовою особою підприємства, яке призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах. Керівник ПП «АДЛЄР» в подальшому був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 212 КК України з зв'язку зі сплатою податків та відшкодуванням шкоди, завданої державі їх несвоєчасною сплатою.

Стягувач важає, що заява боржника є спробою порушити конституційний принцип обов'язковості судового рішення та спрямована на ухилення від виконання рішення суду шляхом зловживання наданими відповідачу процесуальними правами.

Просить суд, в тому числі, врахувати матеріальні інтереси стягувача, наявність інфляційних процесів в економіці держави та відповідно можливі збитки стягувача, викликані знеціненям національної валюти.

Зауважив, що у випадку задоволення заяви боржника, останній отримає додаткове благо у вигляді безвідсоткового кредиту.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд вважає, що наведені боржником підстави для розстрочки виконання судового рішення (фінансове становище, наявність великої кількості дебіторів), не є тими виключними обставинами, які є підставою для розстрочки виконання судового рішення.

Частина 2 ст. 181 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які звільняють боржника від господарсько-правової відповідальності.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає і право на своєчасне виконання рішення (див. рішення у справі "Трихліб проти України", заява № 58312/00, пп. 25 - 32, від 20 вересня 2005 року у справі "ОСОБА_2 проти Італії", заява № 22774/93, ЄСПЛ 1999-V, п. 66).

Судом приймається до уваги, що на підтвердження важкого матеріального становища не надано жодних належних доказів, зокрема, не надано доказів наявності загрози банкрутства юридичної особи.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в зв'язку з кризовими явищами в економіці, ускладнене фінансово-економічне становище стосується всіх суб'єктів господарювання.

Посилання заявника на інші негативні наслідки, що можуть настати у разі ненадання розстрочки виконання рішення суду не можуть вважатися тими винятковими випадками та обставинами особливого характеру, що ускладнюють чи унеможливлюють виконання рішення суду.

Кожна із сторін господарських правовідносин приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому.

При цьому, суд зауважує, що економічні процеси у державі негативно впливають на фінансово-господарську діяльність не лише боржника, але й кредитора, тобто, сторони перебувають у рівних умовах.

Скрутне фінансове становище підприємства та особливості діяльності підприємства як сільсьгосподарського товаровиробника, на які посилається боржник, не є надзвичайними і непрогнозованими обставинами, а складний фінансовий стан в умовах ринкової економіки є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності та в умовах фінансової кризи в країні носить загальний характер.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Крім того, судом враховуються і інтереси стягувача, оскільки невиконання боржником протягом тривалого часу рішення суду також порушує матеріальний стан стягувача і може призвести до негативних наслідків для нього.

Враховуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги матеріальні інтереси позивача, наявність інфляційних процесів у економіці держави, а також той факт, що боржником не доведено винятковості обставин та об'єктивної неможливості виконати рішення суду, суд відмовляє у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 121 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному підприємству "Адлєр" в задоволенні заяви за вх.№02-19/8/16 від 03.02.2016р. про розстрочку виконання рішення суду від 26.11.2015р. у справі №906/267/15.

Ухвала господарського суду набирає законної сили у встановленому законом порядку.

Суддя ОСОБА_4

Друк:

1 - в справу