ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"15" лютого 2016 р. Справа № 911/273/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Захаров, с. Кожухівка, Васильківський р-н

до Публічного акціонерного товариства Рокитнянський цукровий завод, смт. Рокитне

про стягнення 252 057,00 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників:

позивач ОСОБА_1 предст. дов. б/н від 12.01.2016;

відповідач ОСОБА_2 предст. дов. б/н від 15.11.2015.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю МП Біопродукт (позивач) з позовом Публічного акціонерного товариства Рокитнянський цукровий завод (відповідач) про стягнення 252 057,00 грн. заборгованості за Договором транспортного перевезення № 01-09/2015 від 01.09.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.01.2016 у справі №911/273/16 було порушено провадження та призначено до розгляду на 15.02.2016 року.

У судовому засіданні 15.02.2016 року представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача озвучив поданий через канцелярію суду відзив, у якому позов визнав у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

15.02.2016 року у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

01 вересня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Захаров (Виконавець) та Публічним акціонерним товариством Рокитнянський цукровий завод (Замовник) укладено Договір транспортного перевезення № 01-09/2015, відповідно до умов якого, Замовник доручає, а Виконавець зобовязується надати Замовнику послуги з транспортного перевезення вантажу: цукор-пісок автомобільним транспортом Виконавця.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що ціна послуг вказується в акті виконаних робіт. Облік виконаних послуг ведеться на підставі товарно-транспортних накладних та подорожніх листів.

16.09.2015 року між позивачем та відповідачем була укладена Додаткова Угода №1 до Договору транспортного перевезення №01-09/2015 від 01.09.2015р., за умовами якої відповідач зобовязався сплатити надані позивачем послуги протягом 10 календарних днів з дати підписання Сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

В період з вересня 2015 року по жовтень 2015 року включно, позивачем було надано відповідачу послуги з перевезення вантажу та за результатами підписано двосторонній ОСОБА_2 приймання-передачі наданих послуг № 3-00000256, копія якого наявна у матеріалах справи. Відповідно до даного акту, загальна вартість послуг, надана позивачем відповідачу склала 452 057,00 грн.

В подальшому відповідачем було лише частково оплачено вартість наданих позивачем послуг, у звязку з чим за ним рахувалась заборгованість у розмірі 252 057,00 грн., що підтверджується підписаним та скріпленим печатками сторін ОСОБА_2 звірки взаємних розрахунків від 31.12.2015 за період: 2015р., копія якого наявна у матеріалах справи.

Як стверджує позивач, відповідач не виконав в повному обсязі свої зобовязання з оплати послуг, у звязку з чим, позивач був змушений звернутись з позовом до суду про стягнення з відповідача 252 057,00 грн. заборгованості.

Факт наявності заборгованості відповідачем підтверджено у клопотанні.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься у статті 193 Господарського кодексу України.

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

З огляду на те, що відповідач не подав докази, що підтверджують виконання ним своїх зобовязань щодо оплати наданих послуг, проти наявності заборгованості не заперечує, суд прийшов до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 252 057,00 грн. заборгованості є обґрунтованою, доведеною позивачем належними та допустимими доказами, і такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Рокитнянський цукровий завод (09600, Київська обл., Рокитнянський р-н, смт. Рокитне, вул. Ентузіастів, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Захаров (08621, Київська обл., Васильківський р-н, с. Кожухівка, вул. Першотравнева, 1 ) - 252 057 (двісті пятдесят дві тисячі пятдесят сім) грн. 00 коп. боргу та 3780 (три тисячі сімсот вісімдесят) грн. 86 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення 22.02.2016р.

Суддя О.В. Щоткін