ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2016 р. Справа № 911/190/16

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О. Д.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № б/н від 28.12.2015 р.);

від відповідача: не зявились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАРЕЛІ ДЕВЕЛОПМЕНТ ХОЛДІНГ", м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область

до Приватного акціонерного товариства "Вишнівське спеціалізоване ремонтно-будівельне управління", м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область

про стягнення 272 399, 62 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ "АКВАРЕЛІ ДЕВЕЛОПМЕНТ ХОЛДІНГ" звернулась в господарський суд Київської області із позовом до ПАТ "Вишнівське спеціалізоване ремонтно-будівельне управління" про стягнення 270 175, 30 грн основної заборгованості, 1 891, 23 грн інфляційних збитків, 333, 09 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невиконанням відповідачем свого обовязку щодо повернення поворотної фінансової допомоги згідно договору № 05/02-ЗФД безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 05.02.2014 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.01.2016 р. порушено провадження у справі № 911/190/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАРЕЛІ ДЕВЕЛОПМЕНТ ХОЛДІНГ" до Приватного акціонерного товариства "Вишнівське спеціалізоване ремонтно-будівельне управління" про стягнення 272 399, 62 грн і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 03.02.2016 р.

26.01.2016 р. до загальної канцелярії господарського суду від позивача надійшла заява вих. № 1-25/01/2016 від 25.01.2016 р. про забезпечення позову, в якій він просить суд накласти арешт на все майно, що належить відповідачеві.

03.02.2016 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 17.02.2016 р.

17.02.2016 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про судове засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву та інші документи, витребувані судом, не надав.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за відсутності відзиву на позовну заяву за наявними у ній матеріалами.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

05.02.2014 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 05/02-ЗФД безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, згідно умов п. 1. якого позикодавець зобовязується надати позичальнику тимчасову поворотну фінансову допомогу, а останній зобовязується повернути її у визначений даним договором строк.

Згідно п. 1.2. договору допомога позичальнику надається на безвідсотковій (безплатній) основі.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що сума допомоги за даним договором становить 320 000, 00 грн.

Відповідно до п. 3.1. договору позикодавець надає допомогу протягом 250 банківських днів з дати підписання даного договору у розмірі, передбаченому ст. 2 даного договору єдиним платежем або траншами.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що допомога надається шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України гривні, на рахунок позичальника, зазначений у цьому договорі.

Пунктом 4.1. договору визначено, що надана позикодавцем допомога повертається позичальником в строк до 30.12.2014 р.

Відповідно до п. 4.2. договору строк, вказаний у п. 4.1. даного договору, може бути змінений за згодою сторін.

Згідно п. 5.1. договору допомога підлягає поверненню позичальником шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України гривні, на рахунок позикодавця, зазначений у цьому договорі або іншим шляхом, не забороненим чинним законодавством України, за домовленістю сторін.

Відповідно до п. 11.4. договору даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і є дійсним до моменту його остаточного виконання.

02.04.2014 р. між сторонами було підписано Додаткову угоду № 1 до договору № 05/02-ЗФД безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 05.02.2014 р., згідно п. 1. якого сторони домовились внести зміни до банківських реквізитів сторін.

10.12.2014 р. між сторонами було підписано Додаткову угоду № 2 до договору № 05/02-ЗФД безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 05.02.2014 р., згідно п. 1.1. якого сторони домовились змінити пункт 4.1. договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 05.02.2014 р., виклавши його в наступній редакції: "4.1. Надана позикодавцем допомога повертається позичальником в строк до 30 грудня 2015 р."

На виконання умов договору позивачем протягом лютого 2014 р.- листопада 2015 р. було надано відповідачу безвідсоткову поворотну фінансову допомогу на загальну суму 270 175, 30 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 16 від 05.02.2014 р. на суму 6 000, 00 грн, платіжним дорученням № 20 від 13.02.2014 р. на суму 10 000, 00 грн, платіжним дорученням № 28 від 27.02.2014 р. на суму 45 000, 00 грн, платіжним дорученням № 46 від 26.03.2014 р. на суму 10 000, 00 грн, платіжним дорученням № 83 від 22.05.2014 р. на суму 64 000, 00 грн, платіжним дорученням № 190 від 14.10.2014 р. на суму 24 016, 30 грн, платіжним дорученням № 114 від 10.12.2014 р. на суму 23 455, 00 грн, платіжним дорученням № 216 від 25.02.2015 р. на суму 24 093, 00 грн, платіжним дорученням № 269 від 02.04.2015 р. на суму 8 611, 00 грн, платіжним дорученням № 372 від 15.06.2015 р. на суму 25 000, 00 грн, платіжним дорученням № 601 від 20.08.2015 р. на суму 15 000, 00 грн, платіжним дорученням № 782 від 03.11.2015 р. на суму 15 000, 00 грн, наявними у матеріалах справи.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із позикою грошових коштів здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором, у разі його підписання.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно частини 1 статті 1049 цього ж кодексу позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обовязок щодо повернення поворотної фінансової допомоги не виконав і його заборгованість перед позивачем складає 270 175, 30 грн, що підтверджується договором № 05/02-ЗФД безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 05.02.2014 р., платіжним дорученням № 16 від 05.02.2014 р. на суму 6 000, 00 грн, платіжним дорученням № 20 від 13.02.2014 р. на суму 10 000, 00 грн, платіжним дорученням № 28 від 27.02.2014 р. на суму 45 000, 00 грн, платіжним дорученням № 46 від 26.03.2014 р. на суму 10 000, 00 грн, платіжним дорученням № 83 від 22.05.2014 р. на суму 64 000, 00 грн, платіжним дорученням № 190 від 14.10.2014 р. на суму 24 016, 30 грн, платіжним дорученням № 114 від 10.12.2014 р. на суму 23 455, 00 грн, платіжним дорученням № 216 від 25.02.2015 р. на суму 24 093, 00 грн, платіжним дорученням № 269 від 02.04.2015 р. на суму 8 611, 00 грн, платіжним дорученням № 372 від 15.06.2015 р. на суму 25 000, 00 грн, платіжним дорученням № 601 від 20.08.2015 р. на суму 15 000, 00 грн, платіжним дорученням № 782 від 03.11.2015 р. на суму 15 000, 00 грн, наявними у матеріалах справи.

Отже, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача основної заборгованості по поверненню безвідсоткової поворотної фінансової допомоги у розмірі 270 175, 30 грн за договором № 05/02-ЗФД безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 05.02.2014 р.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача інфляційні збитки та 3 % річних від суми основної заборгованості за періоди прострочення відповідачем виконання обовязку по поверненню поворотної фінансової допомоги у грудні 2015 р. всього на загальну суму 1 891, 23 грн та з 31.12.2015 р. по 14.01.2016 р. всього на загальну суму 333, 09 грн відповідно у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань передбачено, що згідно з Законом України „Про індексацію грошових доходів населення індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті „Урядовий курєр. Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України „Про інформацію є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті „Бизнес від 29.09.97 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах „Законодавство і „Ліга.

Оскільки, прострочення виконання обовязку відповідачем щодо повернення позивачу поворотної фінансової допомоги за договором № 05/02-ЗДФ безвідсоткової фінансової допомоги від 05.02.2014 р. почалось з 30.12.2015 р. і відповідно основна заборгованість відповідача перед позивачем за договором у розмірі 270 175, 30 грн виникла тільки з 30.12.2015 р., тобто на кінець місяця після 15 числа місяця, то безпідставним є нарахування позивачем інфляційних збитків від суми основної заборгованості за прострочення відповідачем виконання обовязку щодо повернення позивачу поворотної фінансової допомоги за договором у заявлений період у грудні 2015 р., а тому позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 1 891, 23 грн інфляційних збитків від суми основної заборгованості за договором у заявлений період, є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Розрахунок 3 % річних від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача 3 % річних від суми основної заборгованості за договором у вищевказаний період у розмірі 333, 09 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також, як було зазначено вище, позивач у своїй заяві про забезпечення позову просить суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, що належить відповідачеві.

У відповідності до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У звязку із тим, що позивач не зазначив жодних обставин та доказів їх підтвердження, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, суд дійшов висновку про залишення заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову без задоволення.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 66, 67, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Вишнівське спеціалізоване ремонтно-будівельне управління" (ідентифікаційний код 19405366) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАРЕЛІ ДЕВЕЛОПМЕНТ ХОЛДІНГ" (ідентифікаційний код 37571448) 270 175 (двісті сімдесят тисяч сто сімдесят пять) грн 30 (тридцять) коп. основної заборгованості, 333 (триста тридцять три) грн 09 (девять) коп. 3 % річних та судові витрати 4 057 (чотири тисячі пятдесят сім) грн 63 (шістдесят три) коп. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні інших позовних вимог.

4. Відмовити в задоволенні заяви вих. № 1-25/01/2016 від 25.01.2016 р. Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАРЕЛІ ДЕВЕЛОПМЕНТ ХОЛДІНГ" про вжиття заходів до забезпечення позову.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

25 лютого 2016 р.