Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

.Іменем України

від 17 лютого 2016 року у справі №927/39/16

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Оленич Т.Г. розглянуто у відкритому судовому засіданні справу №927/39/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрозахист Донбас»,

вул.Машинобудівників, 4-В, смт. Чабани, Києво-Святошинський район,

Київська область, 08162

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокіровка»,

вул.Циганівка, 27, с. Нова Басань, Бобровицький район, Чернігівська

область, 17461

про стягнення 675231грн.03 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довір. пост. від 03.02.2015, зареєстрована в реєстрі за №375)

від відповідача: ОСОБА_2 (довір.пост. від 11.01.2016)

В судовому засіданні на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 600110грн.37коп. боргу за товар, отриманий відповідачем по видатковій накладній №2423 від 14.04.2015, 3107грн.42коп. трьох процентів річних, нарахованих за період з 16.10.2015 по 17.12.2015, 12002грн.21коп. інфляційних нарахувань, обчислених за період з 16.10.2015 по 17.12.2015 та 60011грн.03коп.штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязання в частині оплати товару, яке виникло на підставі договору №1785 купівлі-продажу товару від 01.04.2015.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав. Про причини неможливості надати письмовий відзив суду не повідомлено.

В силу ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Водночас, в судовому засіданні, яке відбулося 17.02.2016, представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, зазначивши, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки неналежна якість товару, придбаного у позивача, не забезпечила прогнозовану прибавку врожаю сільськогосподарських культур, а відтак відповідач має право відмовитись від договору.

На вимогу представника відповідача фіксування судового засідання, яке відбулось 17.02.2016, здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідачем через канцелярію суду подано клопотання про призначення у справі судової експертизи для визначення наявності у складі препарату «Вітазим», який був придбаний у позивача, елементів та вітамінів, заявлених виробником. В судовому засіданні представником відповідача вказане клопотання підтримано. Клопотання обгрунтовано необхідністю провести дослідження хімічного складу товару, придбаного у позивача, оскільки неналежна якість товару стала причиною відсутності прогнозованої прибавки врожаю сільськогосподарських культур.

Представник позивача проти клопотання заперечував, стверджуючи, що відповідачем не надано доказів на підтвердження неналежної якості товару, ним не предявлялись вимоги, повязані із якістю товару. Крім того, представник позивача зазначає, що подане відповідачем клопотання про призначення експертизи є намаганням затягнути розгляд справи.

Вислухавши пояснення представників сторін суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про призначення судової експертизи, з огляду на таке.

Відповідно до ст.41 Господарського процесуального кодексу України господарський суд призначає судову експертизу для розяснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань. Судова експертиза за своєю суттю є дослідженням експертом на основі спеціальних знань матеріальних обєктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні суду. Водночас судова експертиза має призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування. Відповідна правова позиція викладена у п.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи». Оскільки обставини щодо якості товару не входять до предмету доказування в межах спору про стягнення заборгованості за отриманий товар, який розглядається у даній справі, та приймаючи до уваги відсутність належних і допустимих доказів предявлення відповідачем у порядку, передбаченому покладеним в основу позову договором купівлі-продажу, вимог до позивача щодо якості товару, тому суд не знаходить правових підстав для призначення судової експертизи, а відтак й для задоволення клопотання відповідача.

До того ж, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що дії відповідача при поданні вищезазначеного клопотання розцінюються судом як зловживання відповідачем своїми процесуальними правами, яке направлено на умисне затягування судового процесу, наслідком чого є порушення прав позивача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши в ході розгляду справи по суті пояснення та доводи представників сторін, зясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх доказами, суд ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрозахист Донбас» (позивач у справі, продавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокіровка» (відповідач у справі, покупець за договором) укладено договір №1785 купівлі-продажу товару (далі за текстом договір купівлі-продажу), за умовами якого позивач зобовязався передати покупцю згідно з умовами договору товар засоби захисту рослин та добрива, а відповідач зобовязався, зокрема, прийняти товар на умовах, визначених договором; провести оплату за товар в строк і на умовах, вказаних в ст.5 цього договору (п.1.1., 6.1., 6.2. договору купівлі-продажу).

За змістом п.2.1., 2.2. договору купівлі-продажу сторони встановили, що асортимент товару, його кількість, графік поставки окремих партій, ціна визначаються у додатку (додатках) до даного договору, які є його невідємною частиною. Всі рахунки та накладні документи, що виписані в період дії даного договору є його невідємною частиною.

Згідно із ст.3 договору купівлі-продажу умовою передачі товару є DDP склад покупця, у відповідності до правил «Інкотермс» в редакції 2010 р.; товар вважається переданим покупцю з моменту підписання видаткових накладних покупцем. Днем передачі товару вважається дата поставки товару на склад покупця.

У статті 5 договору купівлі-продажу сторони врегулювали порядок розрахунків за товар та домовились, що покупець здійснює оплату партії товару за ціною, вказаною в додатку (додатках), що є невідємною частиною цього договору. Відповідно до ч.2 ст.524 ЦК України сторони дійшли згоди, що ціна на товар, графік поставки окремих партій товару та загальна сума договору буде визначатися у додатку (додатках) до даного договору у національній валюті України (гривня) та грошовому еквіваленті в іноземній валюті (долар США), виходячи із середньозваженого курсу продажу долара США на міжбанківському валютному ринку України на день підписання даного договору (чи відповідного додатку (додатків) до даного договору (п.5.1). Оплата вартості товару, зазначеної в додатку (додатках) до даного договору, здійснюється покупцем в національній валюті України (гривнях), виходячи із міжбанківського валютного курсу продажу долара США до гривні, який вказано на сайті: http://minfin.com.ua/currency/mb/archive/usd/. Еквівалент вартості товару у відповідній валюті фіксується в додатку (специфікації) до договору (п.5.2). Зобовязання покупця по оплаті вважаються виконаними з дати списання грошових коштів з поточного рахунку покупця. Покупець не відповідає за можливу затримку із зарахуванням обслуговуючим банком продавця грошових коштів, переказаних покупцем в якості оплати, на поточний рахунок продавця (п.5.3.). Оплата вартості товару, зазначеної у відповідному додатку (додатках) до даного договору, проводиться наступним чином: 25% вартості товару оплачується покупцем до 05 квітня 2015 року, остаточний розрахунок за отриманий товар покупець зобовязується здійснити до 15 жовтня 2015 року (п.5.4.).

Згідно із доданим до матеріалів справи додатком № 1 від 01.04.2015 до договору №1785 купівлі-продажу від 01.04.2015 (спеціфікацією), який підписаний сторонами та скріплений їх печатками, сторонами визначено найменування товару - Вітазим; виробник - Плант Дизайн; одиниця виміру л; кількість товару 1530л; ціна товару за 1л без ПДВ в гривнях 435,81 (еквівалент ціни товару за 1л без ПДВ в доларах США 18,49); курс долара США на міжбанківському валютному ринку України до гривні на день підписання договору (та/або даного додатку) 23,57; загальна вартість товару без ПДВ в гривнях 666789,30 (еквівалент загальної вартості товару без ПДВ в доларах США 28289,70); термін поставки товару до 15.04.15; місце передачі товару Чернігівська обл., Бобровицький район, с.Старий Биків, вул. Леніна, 15 а.

Таким чином, відповідно до додатку №1 від 01.04.2015 до договору купівлі-продажу (специфікації) вартість засобів захисту рослин з ПДВ (сума договору) складає 800147,16грн., в тому числі ПДВ 133357,86грн., що є еквівалентом 33947,64 доларів.

Відповідно до п.11.1. договору купівлі-продажу договір діє з моменту його підписання і скріплення печатками обома сторонами до моменту повного виконання сторонами обовязків по договору.

Як вбачається з наданого до матеріалів справи примірника договору купівлі-продажу товару №1785 від 01.04.2015, останній підписаний сторонами та скріплений їх печатками, що свідчить про набрання договором чинності. Даний факт також не оспорювався жодною із сторін в ході розгляду справи.

Доказів розірвання або визнання недійсним вказаного договору в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст.629 Цивільного кодексу України договір №1785 від 01.04.2015 є обовязковим для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи.

Аналіз змісту договору №1785 від 01.04.2015 свідчить, що у звязку з його укладенням між сторонами виникли правовідносини купівлі-продажу, які регулюються нормами глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов договору купівлі-продажу позивачем передано відповідачу по видатковій накладній №2423 від 14.04.2015 товар Вітазим, в кількості 1530л, вартістю з ПДВ 800147грн.16коп.

Про отримання відповідачем товару свідчать відбиток печатки відповідача та підпис представника відповідача на вищевказаній накладній. Повноваження представника відповідача на отримання відповідних цінностей від позивача підтверджуються виданою довіреністю №12 від 14.04.2015.

Відповідачем не надано суду доказів, які спростовують факт отримання ним товару по вищевказаній видатковій накладній на суму 800147грн.16коп. В судовому засіданні представник відповідача також не заперечував проти факту отримання від позивача товару на вказану суму.

Таким чином, суд приходить до висновку про виконання позивачем належним чином взятого на себе за договором купівлі-продажу зобовязання по передачі товару.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом вище, сторонами узгоджено порядок оплати товару, згідно з яким відповідач мав сплатити 25% вартості товару до 05 квітня 2015 року, а остаточний розрахунок за товар відповідач мав здійснити до 15 жовтня 2015 року.

Як вбачається з банківської виписки з рахунку позивача (а.с.63) відповідачем 08.04.2015 перераховано позивачу за «Вітазим» грошові кошти в сумі 200036грн.79коп., що становить 25% від загальної вартості поставленого товару. Отже, зобовязання в частині сплати 25% вартості товару відповідачем виконано.

За твердженням позивача, більше грошових коштів в рахунок оплати отриманого товару від відповідача не надходило. Отже, залишок неоплаченої вартості товару, щодо якого був поданий позов, становить 600110грн.37коп.

Відповідно до ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач доказів оплати отриманого від позивача товару в повному обсязі в ході вирішення даного спору суду не надав.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що сума вартості неоплаченого товару на день винесення рішення становить 600110грн.37коп.

В силу ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань.

За змістом ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки на момент звернення позивача до суду з даним позовом строк виконання зобовязання сплив, тому суд приходить до висновку, що відповідачем порушено умови договору в частині своєчасної оплати товару, в звязку з чим заявлені до стягнення 600110грн.37коп. неоплаченої вартості товару за своєю правовою природою є боргом.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобовязання по оплаті товару, отриманого від позивача на підставі договору купівлі-продажу товару №1785 від 01.04.2015 по видатковій накладній №2423 від 14.04.2015, на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості за отриманий товар відповідач суду не представив, а тому з нього на користь позивача належить стягнути 600110грн.37коп. заборгованості.

З посиланням на п.8.5. договору купівлі-продажу та норми чинного законодавства позивач просить стягнути з відповідача 60011грн.03коп. штрафу за порушення строків оплати товару.

За змістом ст.611 Цивільного кодексу України порушення боржником взятих на себе зобовязань призводить до настання певних правових наслідків, які полягають у застосуванні до нього встановлених законом та договором мір відповідальності, зокрема і у нарахуванні неустойки.

Згідно із ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ч.2 вказаної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Відповідно до п.8.5. договору купівлі-продажу покупець в разі порушення строків оплати вартості товару, що визначені п.5.4. договору, більше ніж на 10 (десять) банківських днів, сплачує продавцеві штраф у розмірі 10% від вартості поставленого, але неоплаченого товару, зазначеної у відповідному додатку (додатках) до даного договору в гривнях.

Здійснивши перевірку правильності обчислення позивачем суми штрафу, судом встановлено, що розрахунок відповідає фактичним обставинам справи, здійснений з урахуванням умов договору, і є арифметично вірним.

Враховуючи, що наявними у справі доказами підтверджується факт порушення відповідачем строків оплати вартості отриманого від позивача товару понад десять банківських днів, а тому суд приходить до висновку, що вимога позивача в частині стягнення з відповідача 60011грн.03коп. штрафу є правомірною і задовольняється судом в повному обсязі.

В силу ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на вказану норму закону, оскільки іншого розміру процентів сторонами в договорі купівлі-продажу не встановлено, позивач просить стягнути з відповідача 3107грн.42коп. трьох процентів річних, нарахованих за період з 16.10.2015 по 17.12.2015, та 12002грн.21коп. інфляційних нарахувань, обчислених за період з 16.10.2015 по 17.12.2015.

Разом з тим, як вбачається із розрахунку інфляційної складової боргу фактично інфляційні нараховані позивачем за листопад 2015 року. Факт обчислення інфляційної складової боргу із застосуванням індексу інфляції лише за листопад 2015 року підтверджений також в ході розгляду справи по суті й представником позивача.

В ході перевірки правильності обчислення інфляційної складової боргу та трьох процентів річних, судом встановлено, що розрахунок здійснений з урахуванням фактичних обставин справи та арифметично вірно.

Враховуючи, що факт прострочення виконання відповідачем грошового зобовязання підтверджується матеріалами справи, вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів річних та інфляційних нарахувань підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 600110грн.37коп. основного боргу, 3107грн.42коп. трьох процентів річних, 60011грн.03коп. штрафу, 12002грн.21коп. інфляційних нарахувань.

Відповідно до ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з платіжного доручення №14864 від 30.12.2015 за подання даного позову до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 10128грн.47коп.

У звязку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, сплачений за подання даного позову судовий збір у сумі 10128грн.47коп. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.193 Господарського кодексу України, ст.530, 549, 610, 611, 612, 625, 629, 655, 692 Цивільного кодексу України, ст.22, 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокіровка», Чернігівська область, Бобровицький район, с.Нова Басань, вул.Циганівка,27 (ідентифікаційний код 36213730, р/р 0216 в ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_3», МФО 300614) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрозахист Донбас», Київська область, Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вул. Машинобудівників, 4-В (ідентифікаційний код 30048570, р/р 2843 у ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_3», МФО 300614) 600110грн.37коп. основного боргу, 3107грн.42коп. трьох процентів річних, 60011грн.03коп. штрафу, 12002грн.21коп. інфляційних нарахувань та 10128грн.47коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 22 лютого 2016 року.

Суддя Т.Г.Оленич