РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016Справа №910/30874/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житло-Сервіс"

про стягнення 84 284,60 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники:

від позивача: Бережко С.І. за довіреністю № 14-96 від 18.04.2014

від відповідача: Турченко Д.Л. за довіреністю № 207 від 08.02.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житло-Сервіс" (відповідач) про стягнення з останнього пені, 3% річних та інфляційних нарахувань в загальній сумі 84 284,60 грн. за порушення зобов'язань за Договором купівлі - продажу природного газу № 13/12013-ТЕ-41 від 17.12.2012 щодо строків оплати спожитого природного газу в січні - березні 2013 року, листопаді - грудні 2013 року, з яких: 32000,58 грн. пені, 6876,77 грн. 3% річних, 45407,25 грн. інфляційних нарахувань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 порушено провадження у справі № 910/30874/15 та призначено розгляд справи на 25.01.2016 о 10:30 год.

25.01.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв'язку із вступом нового представника у справу та, у зв'язку з тим, що останній не ознайомлений з матеріалами справи № 910/30874/15.

В судове засідання, призначене на 25.01.2016, представник позивача з'явився.

В судове засідання, призначене на 25.01.2016, представник відповідача не з'явився, але повідомив суд про причини неявки, подавши 25.01.2016 через відділ діловодства суду, заяву про відкладення розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні 25.01.2016 надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

В судовому засіданні 25.01.2016 судом розглянута та задоволена заява відповідача про відкладення розгляду справи, подана 25.01.2016 через відділ діловодства суду.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 25.01.2016, подав клопотання про продовження строку вирішення спору. Клопотання судом задоволене, залучене до матеріалів справи та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2016 продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів, відкладено розгляд справи на 15.02.2016 о 10:00 год.

11.02.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли пояснення по справі, в якості додатків до яких додано контррозрахунок 3% річних, втрат від інфляції та пені та заяву про відсутність аналогічного спору. У наведених поясненнях відповідач також просив суд зменшити до 1000,00 грн. розмір пені, нарахованої позивачем, обґрунтовуючи своє клопотання нормами ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, враховуючи при цьому незначний термін порушення відповідачем строку оплати наданих позивачем послуг з газопостачання, а також те, що причиною несвоєчасної оплати відповідачем є прострочення оплати послуг з газопостачання кінцевими споживачами, що свідчить про відсутність в діях відповідача прямого умислу, до того ж, відповідач на законодавчому рівні позбавлений права стягувати з споживачів - фізичних осіб неустойку за порушення строків оплати за надані житлово-комунальні послуги, а тому стягнення пені з відповідача погіршить його фінансовий стан та негативно вплине на якість житлово-комунальних послуг.

В судове засідання, призначене на 15.02.2016, представники позивача та відповідача з'явилися.

Представник позивача в судовому засіданні 15.02.2016 подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме банківських виписок на підтвердження здійснених відповідачем оплат на підставі спірного договору. Клопотання судом задоволене та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

В судовому засіданні 15.02.2016 представник позивача надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.02.2016 надав усні заперечення проти заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України, в судовому засіданні 15.02.2016 оголошено перерву до 22.02.2016 о 10:00 год.

В судове засідання, призначене на 22.02.2016, представники позивача та відповідача з'явилися.

Представник позивача в судовому засіданні 22.02.2016 подав заперечення на клопотання щодо зменшення неустойки. Наведені заперечення позивача долучені судом до матеріалів справи та передані до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник позивача в судовому засіданні 22.02.2016 надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.02.2016 надав усні заперечення стосовно заявлених позивачем до стягнення з відповідача сум пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, враховуючи контррозрахунок сум 3% річних, втрат від інфляції та пені, доданий відповідачем в якості додатку до письмових пояснень, поданих через відділ діловодства суду 11.02.2016.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.02.2016 також підтримав клопотання про зменшення до 1000,00 грн. розміру пені, нарахованої позивачем, яке було викладене у письмових поясненнях, поданих відповідачем через відділ діловодства суду 11.02.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 22.02.2016 заперечував з приводу поданого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені з підстав, викладених ним у відповідних письмових запереченнях, поданих в даному судовому засіданні, та, зокрема, просив врахувати, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" зазнає значних збитків через встановлення державою тарифів на газ для населення, що є економічно необґрунтованими та нижчими за собівартість, а також, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" перебуває у вкрай тяжкому фінансовому стані і таке підтверджується звітом про фінансові результати за 6 місяців 2015 року, згідно якого збиток позивача за звітний період становить 4468389 тис. грн.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 22.02.2016 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

17.12.2012 між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) був укладений Договір купівлі - продажу природного газу № 13/12013-ТЕ-41 (надалі - Договір).

Згідно п. 1.1 Договору продавець зобов'язувався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язувався прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ) на умовах даного Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору узгоджено, що газ, який продається за даним Договором, використовується покупцем (відповідачем) виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, які використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

31.12.2013 сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору, з урахуванням якої та п. 11.1 Договору, цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, і діє в частині передачі газу до 30 червня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 6.1. Договору сторони узгодили, що оплата за газ здійснюється покупцем (відповідачем) виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з п. 7.2 Договору сторони передбачили, що у разі невиконання покупцем (відповідачем) п. 6.1 даного Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю (позивачу), крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Матеріалами справи, а саме підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу за січень - грудень 2013 року, підтверджується, а рівно не заперечується сторонами, що в період січень - грудень 2013 року позивач виконав свої зобов'язання за Договором та поставив відповідачу природний газ в обсязі 1967,408 тис. м. куб. на загальну суму 2575730,56 грн.

Водночас, як зазначив при зверненні з позовом до суду позивач, відповідач в порушення умов Договору періодично прострочував оплату за поставлений природний газ, зокрема, у січні-березні 2013 року, листопаді-грудні 2013 року, у зв'язку з чим позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 32000,58 грн., 3% річних у розмірі 6876,77 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 45407,25 грн., а всього 84284,60 грн.

Відповідно до п. 9.3 Договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

Отже, з огляду на порушення відповідачем зобов'язання за Договором щодо строків оплати спожитого природного газу в січні - березні 2013 року, листопаді - грудні 2013 року, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача пені в розмірі 32000,58 грн., 3% річних у розмірі 6876,77 грн. та інфляційних нарахувань у розмірі 45407,25 грн.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач заперечував проти заявлених позивачем до стягнення сум 3% річних, втрат від інфляції та пені, заявлених до стягнення позивачем, у зв'язку з чим подав контррозарахунок наведених сум, а також просив суд зменшити до 1000,00 грн. розмір пені, нарахованої позивачем, обґрунтовуючи своє клопотання нормами ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Вищенаведені умови Договору купівлі - продажу природного газу № 13/12013-ТЕ-41 від 17.12.2012 свідчать про те, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки, а тому саме він та відповідні положення статей параграфів 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та параграфа 1 глави 30 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначають права та обов'язки сторін зі здійснення передбаченої договором поставки товару та її оплати.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, факт поставки позивачем та прийняття відповідачем в 2013 році природного газу на умовах Договору, а рівно факт здійснення відповідачем повної оплати поставленого позивачем в 2013 році природного газу, не заперечується сторонами.

Предметом спору в даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача 32000,58 грн. пені, 6876,77 грн. 3% річних, 45407,25 грн. інфляційних нарахувань, у зв'язку з простроченням відповідачем договірних зобов'язань щодо строків оплати поставленого природного газу в січні - березні 2013 року, листопаді - грудні 2013 року.

Наявні в матеріалах справи докази, а саме банківські виписки, підтверджують, що відповідач здійснив оплату поставленого природного газу в січні - березні 2013 року, листопаді - грудні 2013 року з порушенням строку оплати, встановленого пунктом 6.1 Договору, а рівно факт прострочення оплати природного газу за спірні періоди не заперечується відповідачем.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України № 543/96-ВР від 22.11.1996 р. "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. 3 вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2 Договору встановлено, що у разі невиконання покупцем (відповідачем) п. 6.1 даного Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю (позивачу), крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Таким чином, умовами Договору передбачено сплату відповідачем пені у разі невиконання ним пункту 6.1 Договору, яким, в свою чергу, передбачено порядок і строк оплати за газ.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (далі - постанова Пленуму Вищого господарського суду від 17.12.2013 № 14), сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням умов Договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статей 549, 611, 625 Цивільного кодексу України, пункту 7.2 Договору.

Аналіз змісту пункту 6.1. Договору свідчить, що відповідач повинен був здійснювати оплату за газ грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу, а остаточний розрахунок за фактично переданий газ повинен був здійснюватись до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Оскільки в наведеному пункті Договору відсутні уточнення стосовно робочих/банківських днів для здійснення остаточного розрахунку, то підставним є висновок, що йдеться про календарні дні місяця.

Крім того, оскільки в пункті 6.1 Договору вказано, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, а тому останнім днем виконання такого зобов'язання вважається 13-те число місяця, наступного за місяцем поставки газу. При цьому судом були враховані роз'яснення, надані в абз. 2 п. 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України у постанові від 17.12.2013 № 14, в яких зазначено, зокрема, таке: якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.(п. 1.9).

Згідно з ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Також суд взяв до уваги, що з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження; день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (п. 1.4, абз. 1 п. 1.9 вищенаведеної постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач не правильно визначив початок нарахування санкцій з 14.04.2013 за прострочення оплати за поставлений в березні 2013 року природний газ, так як вказаний день був вихідним. Водночас, в даному випадку, оскільки останній день строку (14.04.2013) припадав на вихідний день, то днем закінчення строку (для оплати за поставлений природний газ) є перший за ним робочий день (15.04.2013), а отже прострочення оплати в даному випадку виникло тільки з 16.04.2013 (а не з 14.04.2013 - як вказав позивач у "Розрахунку санкцій та 3% річних, які нараховані за зобов'язаннями березня 2013р." (додаток № 3 до позовної заяви).

Крім того, дослідивши наявні в матеріалах справи банківські виписки щодо здійснених відповідачем оплат за природний газ в спірні періоди, врахувавши дату виконання банком розрахункових документів з відповідними оплатами, а також приписи п. 1.4, абз. 1 п. 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14, суд дійшов висновку про те, що позивач при здійсненні розрахунку санкцій безпідставно включив день фактичної сплати відповідачем певної суми заборгованості в період часу, за який ним здійснювалось нарахування 3% річних та пені. Зокрема, відповідно до абз. 1 п. 1.9 наведеної постанови пленуму Вищого господарського суду України, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Слід зазначити, що у контррозрахунку 3% річних та пені, наданому відповідачем, останній вірно не включав день фактичної сплати ним відповідної суми заборгованості в період часу, за який здійснюється стягнення пені та 3% річних.

Згідно з п. 1.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14, з огляду на вимоги частини першої статті 4 7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Отже, оскільки судом було встановлено обставини, пов'язані з неправильністю здійснення позивачем розрахунку, зокрема, 3% річних та пені, то суд здійснив перерахунок вказаних сум.

За перерахунком суду (за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга"), сума пені за прострочення відповідачем оплати за природний газ на підставі Договору в січні - березні 2013 року, листопаді - грудні 2013 року, становить 31531,87 грн. (514,63 грн. + 346,34 грн. + 69,66 грн. + 1185,27 грн. + 29415,97 грн. = 31531,87 грн.) згідно наступного розрахунку:

За січень 2013 року (згідно Акту приймання-передачі природного газу від 31.01.2013 вартість спожитого природного газу у січні 2013 року становить 465081,52 грн.):

Дата оплати/ виникнення заборгованостіФактична оплата (грн.)Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення (грн.)
до 14.02.2013 (п. 6.1 Договору)станом на 14.02.2013 оплачено 219420,40станом на 14.02.2013 не оплачено 245661,12
14.02.201350000,00195661,1214.02.2013- 17.02.201347.5000 %0.041 %*321.63
18.02.,0095661,1218.02.2013- 20.02.201337.5000 %0.041 %*117.94
21.02.201350000,0045661,1221.02.2013- 24.02.201347.5000 %0.041 %*75.06
25.02.201345611,120.00
514,63

За лютий 2013 року (згідно Акту приймання-передачі природного газу від 28.02.2013 вартість спожитого природного газу у лютому 2013 року становить 389019,61 грн.):

Дата оплати/ виникнення заборгованостіФактична оплата (грн.)Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення (грн.)
до 14.03.2013 (п. 6.1 Договору)станом на 14.03.2013 оплачено 204338,88станом на 14.03.2013 не оплачено 184680,73
14.03.20130,00184680,7314.03.2013-14.03.201317.5000 %0.041 %*75.90
15.03.201350000,00134680,7315.03.2013- 18.03.201347.5000 %0.041 %*221.39
19.03.201350000,0084680,7319.03.2013- 19.03.201317.5000 %0.041 %*34.80
20.03.201350000,0034680,7320.03.2013- 20.03.201317.5000 %0.041 %*14.25
21.03.201334680,730.00
346,34

За березень 2013 року (згідно Акту приймання-передачі природного газу від 31.03.2013 вартість спожитого природного газу у березні 2013 року становить 405156,82 грн.):

Дата оплати/ виникнення заборгованостіФактична оплата (грн.) Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення (грн.)
до 16.04.2013 (п. 6.1 Договору, ч. 5 ст. 254 ЦК України)станом на 16.04.2013 оплачено 265319,27станом на 16.04.2013 не оплачено 139837,55
16.04.201350000,0089837,5516.04.2013- 16.04.201317.5000 %0.041 %*36.92
17.04.201350000,0039837,5517.04.2013- 18.04.201327.5000 %0.041 %*32.74
19.04.201339837,550.00
69,66

За листопад 2013 року (згідно Акту приймання-передачі природного газу від 24.01.2014 вартість спожитого природного газу у листопаді 2013 року становить 241293,41 грн.):

Дата оплати/ виникнення заборгованостіФактична оплата (грн.)Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення (грн.)
до 14.12.2013 (п. 6.1 Договору)станом на 14.12.2013 оплачено 70000,00станом на 14.12.2013 не оплачено 171293,41
14.12.20130,00171293,4114.12.2013-16.12.201336.5000 %0.036 %*183.03
17.12.201370000,00101293,4117.12.2013- 29.12.2013136.5000 %0.036 %*469.00
30.12.201330000,0071293,4130.12.2013- 19.01.2014216.5000 %0.036 %*533.24
20.01.201471293,410,00
1185,27

За грудень 2013 року (згідно Акту приймання-передачі природного газу від 24.01.2014 вартість спожитого природного газу у грудні 2013 року становить 417446,27 грн.):

Дата оплати/ виникнення заборгованостіФактична оплата (грн.)Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення (грн.)
до 14.01.2014 (п. 6.1 Договору)станом на 14.01.2014 оплачено 0,00станом на 14.01.2014 не оплачено 417446,27
14.01.20140,00417446,2714.01.2014-19.01.201466.5000 %0.036 %*892.08
20.01.201418706,59398739,6820.01.2014- 27.01.201486.5000 %0.036 %*1136.13
28.01.201430000,00368739,6828.01.2014- 14.04.2014776.5000 %0.036 %*10112.56
368739.6815.04.2014 - 13.07.2014909.5000 %0.052 %*17275.20
29415,97
04.08.,00168739,68
13.08.,680,00

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 32000,58 грн. підлягають частковому задоволенню в сумі 31531,87 грн., тоді як в іншій частині позовних вимог про стягнення пені (в розмірі 468,71 грн.) позивачу належить відмовити за вищевстановлених обставин, які стосуються періоду прострочення відповідачем грошового зобов'язання.

За перерахунком суду (за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга"), сума 3% річних за прострочення відповідачем оплати за природний газ на підставі Договору в січні - березні 2013 року, листопаді - грудні 2013 року, становить 6750,29 грн. (102,93 грн. + 69,27 грн. + 13,93 грн. + 273,52 грн. + 6290,64 грн. = 6750,29 грн. ) згідно наступного розрахунку:

За січень 2013 року (згідно Акту приймання-передачі природного газу від 31.01.2013 вартість спожитого природного газу у січні 2013 року становить 465081,52 грн.):

Дата оплати/ виникнення заборгованостіФактична оплата (грн.)Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів (грн.)
до 14.02.2013 (п. 6.1 Договору)станом на 14.02.2013 оплачено 219420,40станом на 14.02.2013 не оплачено 245661,12
14.02.201350000,00195661,1214.02.2013- 17.02.201343 %64,33
18.02.,0095661,1218.02.2013- 20.02.201333 %23,59
21.02.201350000,0045661,1221.02.2013- 24.02.201343 %15,01
25.02.201345611,120.00
102,93

За лютий 2013 року (згідно Акту приймання-передачі природного газу від 28.02.2013 вартість спожитого природного газу у лютому 2013 року становить 389019,61 грн.):

Дата оплати/ виникнення заборгованостіФактична оплата (грн.)Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів (грн.)
до 14.03.2013 (п. 6.1 Договору)станом на 14.03.2013 оплачено 204338,88станом на 14.03.2013 не оплачено 184680,73
14.03.20130,00184680,7314.03.2013-14.03.201313 %15,18
15.03.201350000,00134680,7315.03.2013- 18.03.201343 %44,28
19.03.201350000,0084680,7319.03.2013- 19.03.201313 %6,96
20.03.201350000,0034680,7320.03.2013- 20.03.201313 %2,85
21.03.201334680,730.00
69,27

За березень 2013 року (згідно Акту приймання-передачі природного газу від 31.03.2013 вартість спожитого природного газу у березні 2013 року становить 405156,82 грн.):

Дата оплати/ виникнення заборгованостіФактична оплата (грн.) Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів (грн.)
до 16.04.2013 (п. 6.1 Договору, ч. 5 ст. 254 ЦК України)станом на 16.04.2013 оплачено 265319,27станом на 16.04.2013 не оплачено 139837,55
16.04.201350000,0089837,5516.04.2013- 16.04.201313 %7,38
17.04.201350000,0039837,5517.04.2013- 18.04.201323 %6,55
19.04.201339837,550.00
13,93

За листопад 2013 року (згідно Акту приймання-передачі природного газу від 24.01.2014 вартість спожитого природного газу у листопаді 2013 року становить 241293,41 грн.):

Дата оплати/ виникнення заборгованостіФактична оплата (грн.)Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів (грн.)
до 14.12.2013 (п. 6.1 Договору)станом на 14.12.2013 оплачено 70000,00станом на 14.12.2013 не оплачено 171293,41
14.12.20130,00171293,4114.12.2013-16.12.201333 %42,24
17.12.201370000,00101293,4117.12.2013- 29.12.2013133 %108,23
30.12.201330000,0071293,4130.12.2013- 19.01.2014213 %123,05
20.01.201471293,410,00
273,52

За грудень 2013 року (згідно Акту приймання-передачі природного газу від 24.01.2014 вартість спожитого природного газу у грудні 2013 року становить 417446,27 грн.):

Дата оплати/ виникнення заборгованостіФактична оплата (грн.)Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів (грн.)
до 14.01.2014 (п. 6.1 Договору)станом на 14.01.2014 оплачено 0,00станом на 14.01.2014 не оплачено 417446,27
14.01.20140,00417446,2714.01.2014-19.01.201463 %205,86
20.01.201418706,59398739,6820.01.2014- 27.01.201483 %262,18
28.01.201430000,00368739,6828.01.2014- 14.04.2014773 %2333,67
368739.6815.04.2014 - 13.07.2014903 %2727,66
368739,6814.07.2014 - 03.08.2014213 %636.45
04.08.,00168739,6804.08.2014 - 12.08.201493 %124.82
13.08.,680,00
6290,64

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 6876,77 грн. підлягають частковому задоволенню в сумі 6750,29 грн., тоді як в іншій частині позовних вимог про стягнення 3% (в розмірі 126,48 грн.) позивачу належить відмовити за вищевстановлених обставин, які стосуються періоду прострочення відповідачем грошового зобов'язання.

При здійсненні перевірки наданого позивачем розрахунку інфляційних нарахувань за простроченими зобов'язаннями по оплаті за природний газ за листопад та грудень 2013 року, судом враховано роз'яснення постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14, а саме:

Інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання (абз. 2 п. 3.1).

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" (абз. 1, 4 п. 3.2).

Відповідно до наведеного листа Верховного Суду України, від 03.04.1997, № 62-97р для визначення індексу за будь - який період необхідно щомісячні індекси, які складають відповідний період, помножити між собою. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, тому умовно слід враховувати, що сума, внесена за періоди з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

З наданого позивачем розрахунку інфляційних нарахувань за простроченими зобов'язаннями по оплаті за природний газ за листопад та грудень 2013 року вбачається, що такий розрахунок виконаний позивачем не вірно, оскільки останнім не враховано здійснені відповідачем часткові оплати у відповідний період нарахування інфляційних втрат, а також безпідставно нараховані інфляційні нарахування на суму заборгованості з урахуванням інфляційних нарахувань.

Отже, здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних нарахувань за простроченими зобов'язаннями по оплаті за природний газ за листопад та грудень 2013 року, суд встановив, що загальна сума інфляційних нарахувань за визначений позивачем спірний період становить 75417,67 грн. (999,06 + 74418,58 = 75417,67), зокрема,

за листопад 2013 року:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
14.12.2013 - 16.12..411.005856.47172149.88
17.12.2013 - 29.12..411.0000.00101293.41
30.12.2013 - 19.01.201471293.411.002142.5971436.00
999,06

за грудень 2013 року:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
14.01.2015 - 19.01..271.03112940.83430387.10
20.01.2015 - 27.01..681.0000.00398739.68
28.01.2015 - 31.07..681.16761477.75430217.43
74418,58

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи той факт, що фактично позивачем заявлена до стягнення сума інфляційних нарахувань в розмірі 45407,25 грн., а клопотання в порядку п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України до позовної заяви не додано та в судовому засіданні позивачем не подано, у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог в частині стягнення інфляційних нарахувань. Тому вимоги позивача в частині стягнення інфляційних нарахувань визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі 45407,25 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають суми: 31531,87 грн. пені, 6750,29 грн. 3% річних та 45407,25 грн. інфляційних нарахувань.

Задовольняючи вищенаведені позовні вимоги, суд відхилив як безпідставне та необґрунтоване клопотання відповідача про зменшення до 1000,00 грн. розміру пені (далі - клопотання), нарахованої позивачем. При цьому суд виходив з наступного.

Розмір неустойки (зокрема, пені) може бути зменшений за рішенням господарського суду (частина третя статті 551 ЦК України, статті 233 ГК України, пункт один частини першої статті 83 ГПК України).

Як зазначено в абз. 2 п. 2.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.12.2013 № 14, у вирішенні пов'язаних з цим питань господарському суду слід враховувати викладене, зокрема, в підпункті 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (з подальшими змінами).

У підпункті 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 вищенаведеної постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 зазначено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Обгрунтовуючи подане клопотання, відповідач послався на незначний термін порушення ним строку оплати наданих позивачем послуг з газопостачання, а також те, що причиною несвоєчасної оплати відповідачем є прострочення оплати послуг з газопостачання кінцевими споживачами.

Наразі, судом встановлено, що термін порушення відповідачем строку оплати наданих позивачем послуг з газопостачання, зокрема, у грудні 2013, був значним (з 14.01.2014 по 13.08.2014), при цьому відповідачем не надані суду жодні докази на підтвердження прострочення ним оплати послуг з газопостачання у зв'язку з простроченням оплати цих послуг кінцевими споживачами, рівно як і не надані докази вжиття відповідачем заходів до виконання спірного зобов'язання.

З огляду на наведене, а також враховуючи фінансовий стан та інтереси позивача як кредитора за Договором, умовами якого сторони узгодили відповідний порядок розрахунків (п. 6.1) та відповідальність за прострочення платежу (п. 7.2), клопотання відповідача судом відхиляється.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позову на відповідача покладається судовий збір в розмірі 1255,34 грн.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житло-Сервіс" (04053, м. Київ, провулок Бехтерєвський, будинок 14; ідентифікаційний код 30167045) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001 м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код 20077720) 31531,87 грн. (тридцять одну тисячу п'ятсот тридцять одну гривню 87 коп.) пені, 6750,29 грн. (шість тисяч сімсот п'ятдесят гривень 29 коп.) 3% річних, 45407,25 грн. (сорок п'ять тисяч чотириста сім гривень 25 коп.) інфляційних нарахувань, 1255,34 грн. (одну тисячу двісті п'ятдесят п'ять гривень 34 коп.) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.02.2016

Суддя Гумега О.В.