ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.02.2016 Справа № 920/433/15

За позовом: 1. ОСОБА_1, м. Суми,

2. ОСОБА_2, м. Суми,

3. ОСОБА_3, м. Суми,

до відповідача: Фонду державного майна України , м. Київ,

про скасування Наказу Фонду державного майна України від 27.02.2015р. № 266.

Суддя О.Ю. Резніченко

Представники:

від позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

від відповідача: ОСОБА_6

У засіданні брали участь: секретар судового засідання - Т.Д. Бублик.

В судовому засіданні 04.02.2016 було оголошено перерву до 22.02.2016 на 11 год. 00 хв.

Суть спору: позивачі просять суд скасувати Наказ Фонду державного майна України (надалі - відповідача) від 27.02.2015 №266 про припинення контракту №697 від 01.03.2013 з керівником виконавчого органу ПАТ "Сумихімпром" ОСОБА_7 (надалі - Контракт).

Ухвалою господарського суду Сумської області від 21.04.2015 у справі провадження у справі було припинене.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.05.2015 ухвала господарського суду Сумської області від 21.04.2015 скасована, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Рішенням господарського суду Сумської області від 24.07.2016 в задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 вищезазначене рішення було скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.12.2015 вищезазначені рішення першої та апеляційної інстанції було скасовано, а справу передано до господарського суду Сумської області на новий розгляд.

Представники позивча в судовому засіданні усно зазначили, що наполягають на задоволенні позовних вимог.

У письмових поясненнях відповідач заперечує проти позову, оскільки, згідно з умовами Контракту та нормами трудового законодавства, дія контракту припинилась і не потрібно рішення вищого органу товариства для припинення його дії, а тому права акціонерів не порушені.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що проти позовних вимог заперечує.

Відповідач подав клопотання від 11.02.2016 № 10-52-2421 про долучення до матеріалів справи документів.

Стосовно клопотання про долучення до матеріалів справи копії листа керуючого санацією ПАТ «Сумихімпром» від 24.09.2015 № 15-5056, то суд відмовляє у клопотанні та розглядає справу без врахування вищезазначеного листа, оскільки лист не стосується предмету доказування у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

На виконання Розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.07.2012 №469-р "Питання державної холдингової компанії "Титан України" державний пакет акцій ПАТ "Сумихімпром" у розмірі 100 відсотків статутного капіталу товариства був вилучений із статутного капіталу ПАТ "ДХК "Титан України" та переданий в управління відповідача.

Згідно наказів відповідача від 21.05.2013 № 670 та від 17.10.2013 № 3124 було проведено пільговий продаж акцій ПАТ "Сумихімпром".

За результатами продажу 27 осіб придбали 0,00475% акцій ПАТ "Сумихімпром".

Позивачі, згідно довідки від 10.03.2015 № 1627, володіють по 0,0002% акцій кожен, а держава (в особі Фонду державного майна України) є власником 99,9953% .

01.03.2013 між відповідачем та ОСОБА_7 укладено Контракт, відповідно до якого ОСОБА_7 призначається головою правління ПАТ "Сумихімпром" на строк з 01.03.2013 по 01.03.2015.

На момент підписання Контракту державний пакет акцій ПАТ "Сумихімпром" у розмірі 100 % статутного капіталу був переданий відповідачу, а отже відповідач одноособово здійснював повноваження загальних зборів товариства.

Відповідно до пункту 6.2 Контракту частини 3 статті 21 і пункту 8 статті 36 Кодексу законів про працю України, дія контракту припинилась у термін, встановлений у Контракті, а саме 01.03.2015, про що відповідачем 27.02.2015 видано наказ № 266.

Позивачі вважають, що відповідач, прийнявши зазначений наказ, порушив права інших акціонерів, а тому звернулись до господарського суду за захистом своїх прав щодо управління ПАТ «Сумихімпром».

Як вже зазначалось, рішенням господарського суду від 24.07.2016 в задоволенні позову було відмовлено, а постановою апеляційної інстанції від 23.09.2015 вищезазначене рішення було скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.12.2015 вищезазначені рішення першої та апеляційної інстанції було скасовано, а справу передано до господарського суду Сумської області на новий розгляд.

У постанові зазначено, що судами першої та апеляційної інстанції неповно встановлені фактичні обставини справи. Аналіз наведених у справі обставин дає підстави зробити висновок про те, що під час розгляду даної справи суди попередніх інстанцій, в порушення ст.ст. 4-1, 4-7, 43 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК), обмежились застосуванням до спірних правовідносин положення Закону України «Про акціонерні товариства» та Кодексу законів про працю України та не врахували, що ПАТ «Сумихімпром» перебуває в процедурі санації, відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах та здійснили судовий розгляд без з'ясування всіх обставин та застосування відповідного законодавства у даному спорі.

Відповідно до ст. 111-12 ГПК вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Суд розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки:

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивачі обґрунтовують свої вимоги тим, що:

- відповідач не є єдиним акціонером та не має права одноособово приймати рішення щодо припинення повноважень голови правління ПАТ "Сумихімпром";

- відповідач порушив процедуру скликання загальних зборів акціонерів товариства, передбачену ст. 35 Закону України «Про акціонерні товариства»;

- порушені права позивача обирати і бути обраним до органів управління та контролю товариства (п. 4.4.2 та п. 4.4 Статуту ПАТ «Сумихімпром»).

Таким чином, враховуючи самостійно визначений позивачем предмет та підставу позову, вказівки, що містяться у постанові Вищого господарського суду України від 15.12.2015, предметом доказування у справі є факти:

1) порушення відповідачем корпоративних прав позивачів, з урахуванням того, що ПАТ «Сумихімпром» перебуває в процедурі санації,

2) факт того, як скасування наказу відповідача може вплинути на права і обов'язки позивачів, в тому числі на право обирати і бути обраним до керівних органів товариства.

Відповідно п. 1, п. 11 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», при вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. Не можна задовольняти позовні вимоги щодо захисту права, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, чи буде воно порушено, зокрема вимоги про припинення дій шляхом заборони чинити перешкоди позивачу стосовно участі у загальних зборах на майбутнє. При розгляді справ, що виникають із корпоративних відносин, суд повинен з'ясувати, якими нормами матеріального права регулюються відповідні відносини, і на основі цих норм вирішувати справу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини корпоративні права, в їх широкому розумінні, належать до економічних активів і можуть розглядатися як майно в розумінні ст. 1 Першого протоколу.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 22.11.2007 у справі заява № 22603/02 "Україна-Тюмень"проти України", яке, відповідно до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права, встановлено, що суд нагадує, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише "на умовах передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів". Суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Правовідносини в процесі визнання товариства банкрутом врегульовані державою, шляхом прийняття спеціального Закону - Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (№ 784-XIV від 30.06.99, з подальшими змінами та доповненнями), в преамбулі якого зазначено, що цей Закон встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

У ч. 2 ст. 41 ГПК визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Сумської області від 24.10.2011 порушено провадження у справі № 5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ «Сумихімпром», відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

У відповідності до п. 1-1 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» правовідносини регулюється нормами Закону в редакції, яка діяла до 19.01.2013, про що також зазначено у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 15 «Про судову практику у справах про банкрутство».

Ухвалою господарського суду від 30.10.2012 по справі № 5021/2509/2011, згідно до ст. 53 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", було призначено керуючим санацією ПАТ «Сумихімпром» його керівника - голову правління ОСОБА_7

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" санація це система заходів, що здійснюються під час провадження у справі про банкрутство з метою запобігання визнання боржника банкрутом та його ліквідації, спрямована на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів шляхом кредитування, реструктуризації підприємства, боргів і капіталу та (або) зміну організаційно-правової та виробничої структури боржника.

Як вже зазначалось, умови й порядок здійснення господарської та будь-якої іншої діяльності товариства, яке перебуває у процедурі банкрутства, регламентуються Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки повноважень керуючого санацією підприємства-боржника, як у процедурі банкрутства, так після її завершення, до передачі повноважень керуючим санацією органам управління господарського товариства, обраним відповідно до його установчих документів.

Однак, за приписами частин 4, 7 статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з дня винесення ухвали про санацію керівник боржника відсторонюється від посади у порядку, визначеному законодавством про працю, управління боржником переходить до керуючого санацією, крім випадку, передбаченого статтею 53 Закону; припиняються повноваження органів управління боржника - юридичної особи, повноваження органів управління передаються керуючому санацією; у разі дострокового припинення процедури санації у зв'язку з укладенням мирової угоди або погашенням вимог кредиторів, керуючий санацією продовжує виконувати повноваження керівника (органів управління) боржника до призначення в установленому порядку керівника (органів управління) боржника.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» керуючий санацією - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення санації боржника.

У ч. 8 наведеної норми Закону зазначено зокрема про те, що керуючий санацією може бути звільнений господарським судом від виконання повноважень керуючого санацією, про що виноситься ухвала у таких випадках: за його заявою; на підставі рішення комітету кредиторів у разі невиконання чи неналежного виконання ним своїх обов'язків. При цьому комітет кредиторів повинен запропонувати кандидатуру іншого керуючого санацією.

Як вбачається із п. 13 ст. 53 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» за поданням комітету кредиторів або розпорядника майна керуючий санацією - керівник боржника може бути звільнений господарським судом від виконання повноважень керуючого санацією. Тобто заміна керуючого санацією може відбуватися лише з дозволу суду та за поданням розпорядника майна.

З вищевикладеного вбачається, що повноваження керуючого санацією - голови правління можуть бути припинені виключно господарським судом у випадках, встановлених ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

З системного аналізу зазначених норм, з врахування пріоритетності Закону Украйни «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», є очевидним, що, у даному випадку, статус керівника боржника поєднується зі спеціальним статусом керуючого санацією, який є самостійним учасником у справі про банкрутство, призначається та звільняється в порядку, встановленому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» господарським судом, який розглядає справу про банкрутство шляхом винесення відповідних процесуальних документів.

З моменту введення процедури санації та призначення керуючого санацією, керуючий санацією володіє трудовою правосуб'єкністю роботодавця.

Ухвалою господарського суду Сумської області суду від 30.10.2012 у справі № 5021/2509/2011 було призначено керуючим санацією ПАТ «Сумихімпром» - ОСОБА_7, який є самостійним учасником у справі про банкрутство і здійснює управління ПАТ «Сумихімпром», а повноваження загальних зборів та наглядової ради припинились, про що зазначають і самі позивачі.

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку, що права позивачів на участь у діяльності товариства відповідачем не порушені, оскільки акціонери не могли вирішувати питання стосовно діяльності товариства, обирати і бути обраними, оскільки право управління товариством, в силу Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», перейшло до керуючого санацією.

Наказ відповідача, за своєю правовою природою, лише підтверджує та фіксує факт сплину строку і припинення дії Контракту (про що зазначено у рішенні апеляційного суду міста Києва від 20.10.2015 у справі № 757/13532/15-ц) та жодним чином не стосується повноважень ОСОБА_7, як керуючого санацією, оскільки такі повноваження могли бути припинені виключно господарським судом.

Враховуючи вищезазначене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки вимоги є неправомірними та необґрунтованими - не доведено, що права позивачів, як акціонерів ПАТ «Сумихімпром», порушені діями відповідача.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК при відмові у позові витрати по сплаті судового сбору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову - відмовити.

Повне рішення складено 25.02.2016.

Суддя О.Ю. Резніченко