ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"18" лютого 2016 р. Справа № 921/1197/15-г/4
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М.

Розглянув матеріали справи

за позовом Дочірнього підприємства "Фактор Карт", вул. Саксаганського, 57 Б, м. Київ, 01033

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Аріол-Тернопіль", вул. Фабрична, 24А, м. Тернопіль, 46010

про cтягнення заборгованості в сумі 8 350, 79 грн.

За участю представників сторін:

позивача: уповноважена - ОСОБА_2, довіреність №б/н від 07.07.2015р.;

відповідача: уповноважений ОСОБА_3, довіреність № б/н від 15.02.16 р.

Суть справи:

В розпочатому судовому засіданні представникам сторін процесуальні права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 ГПК України, розяснено.

Дочірнє підприємство "Фактор Карт" вул. Саксаганського, 57 Б, м. Київ, 01033 звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Аріол-Тернопіль" вул. Фабрична, 24А, м. Тернопіль, 46010 про cтягнення заборгованості в сумі 8 350, 79 грн.

Ухвалою господарського суду від 28 грудня 2015 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 04 грудня 2016 року.

04.02.2016р. у судовому засіданні представником позивача оголошено короткий виклад обставин, що стали підставою для звернення із позовом до суду та позовні вимоги підтримано у повному обсязі. А також подано клопотання (вх. номер 4637 від 04.02.2016р.) про долучення до матеріалів документів на підтвердженя викладених в позовній заяві обставин.

В усних доповненнях представником позивача зазначено, що відповідач в телефонному режимі визнав суму заборгованості, однак оплатити її відмовився через відсутність коштів, тому на адресу боржника був направлений акт звірки розрахунків, який залишений ПП "Аріол-Тернопіль" без відповіді, а сам факт поставки газу - метану підтверджується видатковими накладними долученими до позовної заяви.

На запитання суду про те, чи укладався між сторонами договір, на підставі якого ДП "Фактор Карт" передало відповідний товар відповідачу у справі, представник позивача повідомила, що був укладений договір поставки за №200441 від 15.11.2013 року, однак на даний час представити суду його копію не може, оскільки той не повернутий покупцем - ПП "Аріол-Тернопіль".

18.02.2016р. відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позов, у якому ПП "Аріол-Тернопіль" просить припинити провадження у справі за відсутністю предмету спору, у зв'язку із повною оплатою суми заборгованості у розмірі 8350,79 грн., що підтверджується долученим оригіналом платіжного доручення №1771 від 15.02.2016 року.

У судовому засіданні представник позивача зазначила про те, що договір поставки №200441 від 21.11.2013 року відповідачем не повернуто, тому позовна вимога пред'явлена у відповідності до п.2 ст.530 ЦК України.

Представник відповідача підтримав поданий відзив на позов та підтвердив факт оплати суми боргу.

У відповідності до ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 18.02.2016р. для надання можливості сторонам подати витребувані судом документи та прийняти участь у розгляді даної справи.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу у відповідності до ст. 81-1 ГПК України не здійснювалась.

Розглянувши матеріали справи, ознайомившись із поданими документами, заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено наступне:

- відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

В період з 31 серпня 2014 року по 30 вересня 2015 року дочірнім підприємством "Фактор Карт" № РС-0001448 від 31 серпня 2014 року згідно видаткових накладних № РС-0001634 від 30 вересня 2014 року; № РС-0001819 від 31 жовтня 2014 року; № РС-0002007 від 30 листопада 2014 року; № РС-0002194 від 31 грудня 2014 року; № РС-0000016 від 31 січня 2015 року; № РС-0000193 від 28 лютого 2015 року; № РС-0000374 від 31 березня 2015 року; № РС-0000569 від 30 квітня 2015 року; № РС-0000756 від 31 травня 2015 року; № РС-0000973 від 28 червня 2015 року; № РС-0001354 від 30 червня 2015 року; № РС-0001705 від 31 липня 2015 року; № РС-0001487 від 10 липня 2015 року; № РС-0001490 від 20 липня 2015 року; № РС-0001766 від 31 серпня 2015 року; № РС-0001990 від 30 вересня 2015 року передано приватному підприємству "ОСОБА_2 Тернопіль" пальне, а саме газ - метан на загальну суму 765 350,79 гривень (факт одержання засвідчується підписом повноважного представника відповідача на видаткових накладних, а також відтиском печатки підприємства).

Відповідно до ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України, в силу зобовязання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання, що виникають з договору або з інших підстав, визначених ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі суд кваліфікує як взаємовідносини, що випливають із договору поставки, згідно якого та в силу ст. 712 Цивільного кодексу України одна сторона (постачальник) зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність другої сторони (покупця) для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти і оплатити за нього повну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інше.

Матеріали справи свідчать, що відповідач одержаний згідно вказаних видаткових накладних товар оплатив частково, допустивши станом на 24.12.2015р. (дата звернення з позовною заявою) заборгованість у розмірі 8 350,79 грн.

Направлена на юридичну адресу приватного підприємства "ОСОБА_2 Тернопіль" претензія №1 від 17.12.2015р. з вимогою сплатити існуючу заборгованість протягом одного дня з моменту її (претензії) отримання залишена ПП "ОСОБА_2 Тернопіль" без відповіді та без задоволення. Факт надіслання даної претензії підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист Ф.107, долученими до матеріалів справи.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З поданого 18.02.2016р. відповідачем відзиву на позов, вбачається, що після порушення провадження у справі (тобто після 28.12.2015р.) суму боргу сплачено повністю в добровільному порядку.

Факт оплати суми боргу в розмірі 8350,79грн підтверджується долученим до матеріалів справи оригіналом платіжного доручення №1771 від 15.02.2016 року, а також визнано представником позивача в судовому засіданні.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи обставини справи, а також клопотання відповідача, суд приходить до висновку, що станом на день розгляду господарської справи, між сторонами не залишилось неврегульованих питань в частині стягнення суми основного боргу.

За таких обставин, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, за відсутністю предмету спору на день його розгляду.

Як зазначалось вище, на момент звернення позивача до суду і сплати у зв'язку з цим суми судового збору, вимоги заявника до відповідача про стягнення боргу в примусовому порядку були підставними і обґрунтованими. Виконання боржником свого грошового зобов'язання відбулось вже після порушення провадження у справі, а саме - 15.02.2016 року.

Частиною другою статті 49 ГПК України передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суд виходить з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом (п.4.7. постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 21.02.2013, №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

З урахуванням приписів ст.ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 44, 43, 49, 80 п.1-1, 86 ГПК України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі припинити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства "Аріол-Тернопіль", вул. Фабрична, 24А, м. Тернопіль, ідент. код 37457526 на користь Дочірнього підприємства "Фактор Карт", вул. Саксаганського, 57 Б, м. Київ, ідент. код 36555818 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Суддя Н.М. Бурда