КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2016 р. Справа№ 910/29004/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Шевченка Е.О.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: Гуртовенко Р.М. - представник за довіреністю від 10.11.2015 року;

від відповідача: Горелий І.В. - представник за довіреністю від 09.12.2015 року;

від третьої особи: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Сервіс+»

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2016 року

у справі № 910/29004/15 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Сервіс+»

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Укрсоцбанк»

Третя особа Нотаріус Київського міського нотаріального округу Сергеєв О.О.

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Сервіс+» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого напису № 1855, здійсненого 01.10.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. таким, що не підлягає виконанню.

Разом із апеляційною скаргою позивач подав заяву про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Вказана заява обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, в тому числі через звернення стягнення на майно державним виконавцем та його неправомірну реалізацію в рамках виконавчого провадження № 49089404 з примусового виконання виконавчого напису № 1855, здійсненого 01.10.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2015 року задоволено заяву ТОВ "Євро-Сервіс+" про вжиття заходів забезпечення позову. Зупинено стягнення відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергеєва О.О. № 1855 від 01.10.2015 про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю літера "Е/1-2", що розташована за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, будинок 327, загальною площею 4629,1 кв.м., що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Євро-Сервіс+".

Не погодившись з прийнятою ухвалою, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.11.2015 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно із ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом 6 місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, в той час як рішення по справі приймається протягом 2 місяців, а тому до набрання рішенням законної сили виконавче провадження ще не буде завершене.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" по справі № 910/29004/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 25.12.2015 року, у зв'язку із перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці, справу № 910/29004/15 передано до розгляду колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю, Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.12.2015 року справу № 910/29004/15 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю, Коршун Н.М. та призначено до розгляду на 12.01.2016 року.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 року, у зв'язку із перебуванням суддів Пономаренко Є. Ю. та Коршун Н. М. у відпустці, справу № 910/29004/15 передано до розгляду колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Руденко М. А., Кропивна Л. В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Коршун Н.М.

У судовому засіданні 12.01.2016 року представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні 12.01.2016 року заперечував доводи апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 року відкладено розгляд справи до 27.01.2016 року та витребовано у Господарському суді міста Києва справу № 910/29004/15.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду міста Києва від 27.01.2016 року у зв'язку з перебуванням судді Руденко М. А. на лікарняному та враховуючи вихід судді Пономаренка Є. Ю. з відпустки справу № 910/29004/15 передано до розгляду колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча, Пономаренко Є. Ю., Шевченко Е. О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 року справу № 910/29004/15 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча, Пономаренко Є. Ю., Шевченко Е. О.

У судове засідання 27.01.2016 року представник третьої особи не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судове засіданні 27.01.2016 року не з'явився, однак, через відділ документального забезпечення суду подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні 27.01.2016 року надав додаткові пояснення по суті спору.

Крім того, представник відповідача подав клопотання про продовження строку розгляду спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів задовольнила клопотання відповідача про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 року відкладено розгляд справи до 17.02.2015 року.

Представники сторін у судовому засіданні 17.02.2015 року підтримали свої правові позиції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.5 ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно зі ст. 67 ГПК України позов забезпечується:

- накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса № 1855, яким звернуто стягнення на нежитлову будівлю літера «Е/1-2», яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 327 загальною площею 4629, 1 кв.м.

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову, позивач зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, в тому числі через звернення стягнення на майно державним виконавцем та його неправомірну реалізацію в рамках виконавчого провадження № 49089404 з примусового виконання виконавчого напису № 1855 виданого Сергеєвим О.О. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 01.10.2015 року.

Забезпечення позову як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи може застосовуватись як за основним, так і за зустрічним позовом на будь-якій стадії процесу, включаючи перегляд рішення, ухвали, постанови в апеляційному або у касаційному порядку.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: - розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; - імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; - запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, виходячи з наведеного, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову повинна здійснюватися з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарським судом враховано наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а саме - чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (Постанова Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 року № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»).

Так, як вбачається із матеріалів справи, 12.10.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49089404 щодо виконання виконавчого напису нотаріуса № 1855 від 01.10.2015 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим Олександром Олександровичем про звернення стягнення на нежитлову будівлю літера «Е/1-2», яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 327 загальною площею 4629, 1 кв.м.

Беручи до уваги викладене, зважаючи на те, що оскільки предметом заявлених позивачем позовних вимог є визнання виконавчого напису нотаріуса № 1855 від 01.10.2015 року таким, що не підлягає виконанню та враховуючи відкриття виконавчого провадження щодо виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса, обґрунтованим є припущення, що спірне нерухоме майно може бути реалізованим на момент виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи пов'язаність заходів забезпечення позову з його предметом, ймовірність утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було обґрунтовано задоволено заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергеєва О.О. № 1855 від 01.10.2015 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що твердження апелянта про те, що виконавче провадження здійснюється протягом 6 місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, в той час як рішення по справі приймається протягом 2 місяців, а тому до набрання рішенням законної сили виконавче провадження ще не буде завершене є безпідставними.

Так, чинним законодавством України не заборонено здійснення виконавчого провадження у термін менший, ніж 6 місяців. Водночас, рішення суду першої інстанції може не набрати законної сили у строк через 10 днів після його прийняття, у зв'язку із поданням апеляційної скарги.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 16.11.2015 року у справі № 910/29004/15 в частині вжиття заходів до забезпечення позову відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105, ст. 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Сервіс+» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.11.2015 року залишити без задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.11.2015 року у справі № 910/29004/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/29004/15 повернути до Господарського суду міста Києва

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

Е.О. Шевченко