ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2016 р. Справа № 925/1936/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Худик М.В.,

представник позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю,

представник відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Зоря"

до Катеринопільської районної державної адміністрації

про визнання договору оренди землі від 06.04.2005 поновленим,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Зоря" звернулося до господарського суду Черкаської області з позов до Катеринопільської районної державної адміністрації, в якому просило: 1. визнати поновленим договір оренди землі від 06.04.2005, що укладений між Катеринопільською районною державною адміністрацією Черкаської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Зоря"; 2. вважати укладеною між Катеринопільською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Зоря" без підписів сторін додаткову угоду від 14.09.2015 до Договору оренди землі від 06.04.2005.

Заявою про зменшення позовних вимог від 29.01.2016 вих. 24 (а. с. 99) позивач просить зменшити позовні вимоги та визнати поновленим договір оренди землі від 06.04.2005, укладений між Катеринопільською районною державною адміністрацією Черкаської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Зоря", на той самий строк та на тих самих умовах.

Ухвалою господарського суду від 04 лютого 2016 року вказана зава позивача прийнятра до розгляду як така, що відповідає праву позивача, передбаченому статтею 22 ГПК України.

У відзиві на позовну заяву (а. с. 84-85) відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки посилання позивача в позовній заяві на ст. 84 Земельного кодексу України, в якій передбачено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності, є неправомірним, земельна частка (пай) є умовною часткою земель, які належали колективним с/г підприємствам, розмір якої визначений в умовних кадастрових гектарах. Місцезнаходження та межі такої земельної частки (паю) не визначені. Земельна частка (пай) не відноситься до об'єктів нерухомого майна, речові права щодо яких підлягають державній реєстрації у порядку, визначеному нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Крім того , у зв'язку з набранням чинності з 1 січня 2013 року Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" відповідно до ч. 3 ст.122 Земельного кодексу України райдержадміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування за межами населених пунктів для обмеженого переліку потреб. Протягом 10 років кількість орендованих не витребуваних земельних часток (паїв) зменшувалась, у зв'язку з оформленням права на земельні ділянки спадкоємців. В даний час на території Радчиської сільської ради є один не витребуваний сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧР № 0104190, розміром 3,02 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Катеринопільському районі Черкаської області від 17.12.2015 № 14-28-0.4-1771/2-15.

Відповідач у відзиві на позов просив розглянути справу за відсутності його представника.

Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами, оскільки неявка представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні 22.02.2016 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду на підставі статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Зоря" (Орендар за договором, позивач у справі) та Катеринопільська районна державна адміністрація (Орендодавець за договором, відповідач у справі) уклали договір оренди землі 06 квітня 2005 року, далі - Договір, за умовами якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в адміністративних межах Радчиської сільської ради за межами населеного пункту. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 49,7 га ріллі, які включають 13 невитребуваних земельних часток (паїв).

Згідно пункту 8 Договору він укладений на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Даний договір був зареєстрований у Катеринопільському районному відділі Черкаської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.10.2005 за № 15-05-787-00001.

Вказані земельні ділянки передані були позивачу по акту прийому-передачі земельних ділянок від 06.04.2005.

03 травня 2006 року сторонами було підписано Додаток до Договору оренди землі від 06.04.2005, яким змінено площу орендованої земельної ділянки з 49,7 га на 39,96 га та погоджено розміри грошової оцінки та орендної плати за землю.

10 березня 2009 року до Договору укладено Додаток до договору оренди землі від 06.04.2005, яким внесені зміни до цього договору в частині площі орендованої земельної ділянки - змінено площу на 34,58 га, розміру грошової оцінки земельної ділянки, розміру орендної плати за землю, зобовязання орендаря виготовити за свій рахунок кадастрові плани земельних ділянок.

03.08.2015 позивач вручив відповідачу лист № 165 від 30.07.2015, в якому просив внести зміни в Договір оренди землі від 06.04.2005 та зменшити орендовану площу у зв'язку з оформленням громадянами права власності на 3 земельні ділянки та визначити термін дії Договору оренди до 31.12.2025.

16.09.2015 Катеринопільська РДА отримала лист позивача № 196 від 15.09.2015, в якому позивач в черговий раз просив продовжити термін дії Договору на новий строк з підписанням відповідної додаткової угоди, проект якої додав до цього листа.

Оскільки Катеринопільська РДА у листі від 28.09.2015 відмовила позивачу у продовженні договору оренди у звязку з обмеженими повноваженнями по даному питання, тому позивач звернувся з даним позовом саме до Катеринопольської РДА та просить визнати договір оренди землі від 06.04.2005 поновленим на той самий строк та на тих самих умовах, посилаючись на приписи статті 33 Закону України "Про оренду землі" та на те, що він добросовісно користується земльними ділянками, протягом всього строку дії Договору належно виконував його умови, повністю та вчасно сплачував орендну плату, у даному позові він просить пролонгувати договір, а не укласти новий.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - Земельним Кодексом України, Законом України "Про оренду землі".

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України "Про оренду землі").

Спір між сторонами виник у звязку із бажанням позивача, який є орендарем за договором оренди від 06 квітня 2005 року, поновити дію цього договору на новий строк на тих самих умовах.

Згідно частини 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі" орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Із змісту вказаної статті вбачається, що стаття 33 Закону України "Про оренду землі" передбачає два випадки поновлення договору оренди землі: перший випадок передбачений частинами 1 - 5 цієї статті щодо порядку реалізації орендарем свого переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк; та другий випадок передбачений частиною шостою цієї статті для застосування у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Ці два випадки поновлення договору оренди землі на новий строк застосовуються самостійно у залежності від конкретних обставин.

Такого висновку щодо застосування статті 33 Закону України "Про оренду землі" у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14.

Відповідно до припису частини 4 статті 122 ЗК України з 01.01.2013 лише центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи (Держземагентство України, правонаступником якого є Держгеокадастр) передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

З цієї дати повноважень районних державних адміністрацій віднесено лише передачу земельних ділянок із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Виходячи із змісту даної норми Закону, цей перелік повноважень районних державних адміністрацій є вичерпним.

Земельні ділянки, які є предметом договору оренди від 06.04.2005, не відносяться до жодного із пунктів цього переліку.

З огляду на викладене, питання поновлення дії договору оренди землі від 06.04.2005 на момент закінчення терміну дії цього договору і на момент прийняття рішення може вирішувати лише місцевий орган Держгеокадастру, отже звернення з позовом до Катеринопольської районної державної адміністрації є безпідставним.

Доводи позивача про те, що земельні ділянки за договором оренди від 06 квітня 2005 року є землями колективної форми власності, суд вважає необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами.

Зазначення у статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", на який посилається позивач, про право районної державної адміністрації передавати в оренду своїм рішенням нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, не змінює припис частини 4 статті 122 ЗК України щодо права органів Держгеокадастру передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у користування для всіх потреб.

Частиною 3 статті 24 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Представник позивача у судовому засіданні вважав позов правомірно поданим до Катеринопільської РДА та заперечив проти заміни відповідача.

Оскільки позивач не дав згоди на заміну відповідача, а для залучення Держгеокадастру у Черкаській області як другого відповідача немає обґрунтованих підстав, тому за результатами розгляду позову до Катеринопільської районної державної адміністрації та виходячи із того, що відповідно до статті 122 ЗК України вона не має повноважень вирішувати питання продовження дії договору оренди землі із позивачем, у позові до Катеринопільської РДА слід відмовити повністю.

На підставі статті 49 ГПК України понесені позивачем витрати на сплату судового збору повністю покладаються на позивача і йому не відшкодовуються.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення складено 26.02.2015

Суддя А.Д. Пащенко