ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р. Справа № 909/137/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Мирутенко О.Л.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (надалі ПАТ НАК Нафтогаз України), б/н від 29.04.2015р. (вх. № ЛАГС 01-05/2117/15 від 15.05.2015р.)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.04.2015р.

у справі № 909/137/15

за позовом: ПАТ НАК Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача: комунального підприємства Теплосервіс Калуської районної ради Івано-Франківської області (надалі КП Теплосервіс), м. Калуш, Івано-Франківська область

про стягнення коштів в сумі 800 551,39 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Заяв про відвід суддів та клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу від сторін не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 22.04.2015р. (суддя Грица Ю.І.) позов задоволено частково. Стягнуто з КП "Теплосервіс" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" кошти в сумі 485 432,37 грн., з яких: 285 327,61 грн. - інфляційних втрат, 91 337,91 грн. - 3% річних, 108 766,85 грн. пені та стягнуто витрати по сплаті судового збору в розмірі 9 708,64 грн. В решті позовних вимог відмовлено (з врахуванням заяви про зменшення та збільшення позовних вимог а.с. 44-55 том І).

Дане рішення залишене в силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.07.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 05.11.2015р. (а.с. 196-202, 244-247 том І).

13.08.2015 відповідачем подано заяву про відстрочку виконання вищевказаного рішення. В обґрунтування даної заяви відповідач покликається на те, що відповідно до внесених змін до Закону України Про засади функціонування ринку природного газу стягнуті за рішенням суду від 22.04.2015 р.з КП "Теплосервіс" пеня, інфляційні втрати та 3% річних підлягають списанню, а тому просить відстрочити виконання рішення суду до вирішення питання щодо списання вказаних штрафних санкцій (а.с. 206-207 том І).

25.11.2015р. відповідачем подано заяву про розстрочку виконання вищевказаного рішення на два опалювальні сезони на 24 місяці(а.с. 249 том І).

Дана заява обґрунтована тим, що накладення виконавчою службою арешту на рахунки КП "Теплосервіс" призведе до зриву опалювального сезону бюджетних установ району, несплати коштів за природний газ одержаний в опалювальний сезон 2015-2016 рр., невиплати заробітної плати працівникам підприємства та до банкрутства самого підприємства, оскільки підприємство в основному заробляє кошти в опалювальний сезон (з 14 жовтня по 15 квітня наступного року), в міжсезоння підприємство не має додаткових надходжень.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 22.12.2015р. у справі №909/137/15 (суддя Грица Ю.І.) відмовлено у задоволенні заяви КП "Теплосервіс" про відстрочку виконання рішення суду від 22.04.2015р. Заяву про розстрочку виконання рішення суду від 22.04.2015р. задоволено частково. Розстрочено виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.04.2015р. терміном на 12 місяців зі сплатою рівними платежами щомісячно по 40452,70 грн., починаючи з січня 2016 року за графіком, визначеним вищезазначеною ухвалою.

Відмовляючи у задоволені заяви про відстрочку виконання рішення, суд виходив з того, що заявником не наведено та не подано суду жодних доказів в підтвердження заявлених вимог. Крім того, у заяві не міститься вказівки на певну дату, коли заявником може бути виконане рішення суду.

Задовольняючи частково заяву про розстрочку виконання рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач має істотну заборгованість перед позивачем, при чому має намір вжити всіх можливих заходів, спрямованих на погашення дебіторської заборгованості, однак, враховуючи скрутний фінансовий стан КП "Теплосервіс", що унеможливлює виконання рішення суду одноразовим платежем, суд дійшов висновку про можливість розстрочити виконання рішення терміном на 12 місяців.

Не погодившись з ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 23.12.2015р. у справі № 909/137/15, ПАТ НАК Нафтогаз України звернулося до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій ухвалу суду першої інстанції вважає прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені заяви відмовити в повному обсязі. Зокрема, скаржник зазначає, що боржником не надано суду жодних доказів, які б свідчили про наявність виняткових обставин для розстрочення виконання рішення суду, а скрутний фінансовий стан підприємства не є винятковою обставиною. При винесенні ухвали від 22.12.2015р. матеріальні інтереси позивача залишилися поза увагою господарського суду першої інстанції, оскільки судом не враховано, що ПАТ НАК Нафтогаз України як державне підприємство є обєктом, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Згідно довідки про автоматичний розподіл справ між суддями від 21.01.2016р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_2, склад колегії сформовано зі суддів: Кравчук Н.М головуючий суддя, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25.01.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 04.02.2016р.

У звязку з перебуванням судді Гнатюк Г.М. у відпустці, розпорядженням голови суду від 04.02.2016р. внесено зміни в склад колегії суддів по розгляду справи № 909/137/15, замість судді Гнатюк Г.М. введено суддю Якімець Г.Г.

Ухвалою суду від 04.02.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 16.02.2016р.

Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання 16.02.2016р. не забезпечив, причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, явку уповноваженого представника в судове засідання 16.02.2016р. не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про залишення ухвали місцевого господарського суду без змін з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Вказана частина статті визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, в основу судового акту про надання, зокрема, відстрочки або розстрочки виконання рішення суду, має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Норми ГПК України не визначають переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення суду чи ускладнюють його виконання, а передбачені ст.121 ГПК України обставини, з якими закон пов'язує можливість надання відстрочки чи розстрочки, є оціночними.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як зазначено у п. 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012р. застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК, господарські суди повинні мати на увазі таке:

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем подано одночасно заяву про відстрочку та заяву про розстрочку виконання рішення. Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що ст.121 ГПК України передбачає право суду лише відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Зі змісту поданої заяви про відстрочку виконання рішення суду заявником не наведено та не подано суду жодних доказів в підтвердження заявлених вимог. Окрім того, дана заява не містить вказівки на певну дату, коли відповідачем може бути виконано рішення суду.

В обґрунтування вимог заяви про розстрочення виконання рішення на 24 місяці, заявник посилається на важке фінансове становище та специфіку роботи підприємства. Як стверджує відповідач, підприємство в основному заробляє кошти в опалювальний сезон (з 14 жовтня по 15 квітня наступного року), в міжсезоння підприємство не має додаткових надходжень а коштів вистачає тільки для оплати поточної заробітної плати працівникам підприємства.

Накладення виконавчою службою арешту на рахунки КП "Теплосервіс" приведе до зриву опалювального сезону бюджетних установ району, несплати коштів за природний газ одержаний в опалювальний сезон 2015-2016 рр., невиплати заробітної плати працівникам підприємства та до банкрутства самого підприємства.

На підтвердження своїх вимог підприємство надало довідку про фінансово-господарську діяльність КП "Теплосервіс" за жовтень і листопад 2015 року (а.с. 250 том І).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 22.04.2015р. було стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за неналежне виконання КП "Теплосервіс" Калуської міської ради умов договору купівлі-продажу природного газу № 13/2311-БО-15 від 21.12.2012р.

У п.1.2 договору купівлі-продажу природного газу № 13/2311-БО-15 від 21.12.2012р. зазначено, що газ, що продається за цим договором, використовується покупцем (КП "Теплосервіс" Калуської міської ради) виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (а.с. 13 том І).

Відтак, відповідач належить до комунальних підприємств, основним напрямком діяльності якого є вироблення, транспортування і постачання теплової енергії населенню та бюджетним установам, відповідно несвоєчасність розрахунків споживачів за послуги з опалення, призвела до утворення важкого фінансового становища підприємства.

При зазначених обставинах, у підприємства відсутня реальна можливість негайно виконати рішення господарського суду, оскільки в умовах критичного фінансового становища це призведе до неможливості виплачувати заробітну плату працівникам, сплачувати податкові зобовязання та забезпечувати тепловою енергією споживачів м. Івано-Франківська в опалювальний період, і в результаті призведе до банкрутства товариства.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що частково задоволивши заяву відповідача про розстрочку виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.04.2015р. у справі № 909/137/15, суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано взяв до уваги важкий фінансовий стан та майнові інтереси обох сторін, врахував, що негайне виконання рішення зможе призвести до банкрутства підприємства, а часткове помісячне погашення боргу буде в інтересах обох сторін, оскільки забезпечить діяльність підприємства, отримання ним прибутків та можливість погашення боргу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції розцінює наведені відповідачем обставини, як такі, що дають право на розстрочення виконання рішення суду та погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення частково заяви відповідача про розстрочку виконання рішення господарського суду терміном на 12 місяців зі сплатою рівними платежами щомісячно, починаючи з січня 2016 року. В заяві про відстрочення виконання рішення суд першої інстанції правомірно відмовив.

Щодо твердження скаржника про те, що судом не взято до уваги скрутного матеріального становища позивача, про що свідчать звіти про фінансові результати за 2015р., на які посилається позивач, то колегія суддів вважає, що вони не підтверджують того факту, що розстрочка виконання рішення суду у даній справі призведе до погіршення фінансового стану ПАТ "НАК "Нафтогаз України" чи ускладнить процес здійснення ним господарської діяльності.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 22.12.2015р. у справі № 909/137/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Мирутенко О.Л.

ОСОБА_1