КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2016 р. Справа№ 911/3378/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Майданевича А.Г.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 15.02.2016 року

розглянувши апеляційну дочірнього підприємства «Колос» товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Інвест Україна» на рішення господарського суду Київської області від 28.10.2015 року

у справі № 911/3378/15 (суддя - Карпечкін Т.П.)

за позовом дочірнього підприємства «Колос» товариства з обмеженою відповідальністю

«Агро Інвест Україна»

до головного управління Держгеокадастру в Київській області

про визнання договору оренди землі поновленим та визнання укладеною додаткову

угоду до договору оренди землі

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 28.10.2015 року по справі № 911/3378/15 позов дочірнього підприємства «Колос» товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Інвест Україна» до головного управління Держгеокадастру в Київській області про визнання договору оренди землі поновленим та визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди землі - задоволено частково.

Визнано поновленим договір оренди землі, укладений між дочірнім підприємством «Колос» товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Інвест Україна» та Яготинською районною державною адміністрацією Київської області на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди землі кадастровий номер :06:007:0005 від 19.09.2012 року, що зареєстрований в книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди землі Яготинського району Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.12.2012 року за № 02013. Також визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, що зареєстрований 25.12.2012 року за № 02013 в наступній редакції:

«Додаткова угода до договору оренди землі, що зареєстрований 25.12.2012 року за № 02013

Орендодавець: Головне управління Держгеокадастру в Київській області в особі виконуючого обов'язки начальника Шумського Анатолія Георгійовича, що діє на підставі Положення про головне управління Держгеокадастру в Київській області, з однієї сторони та,

Орендар: Дочірнє підприємство «Колос» товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Інвест Україна» в особі директора Явона Василя Михайловича, який діє на підставі статуту з другої сторони,

Відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» сторони дійшли згоди поновити дію договору оренди землі, що зареєстрований 25.12.2012 року за № 02013 на тих самих умовах та строк, визначений п. 8 договору.

Ця додаткова угода є невід'ємною частиною договору оренди землі кадастровий номер :06:007:0005 від 19.09.2012 року, що зареєстрований в книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди землі Яготинського району Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.12.2012 року за № 02013.

Реквізити та підписи сторін».

Крім того, стягнуто з головного управління Держгеокадастру в Київській області на користь дочірнього підприємства «Колос» товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Інвест Україна» 1 218,00 грн. витрат по сплаті судового збору. В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 28.10.2015 року, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Київської області від 28.10.2015 року по справі № 911/3378/15 скасувати, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу, головне управління Держгеокадастру в Київській області заперечило проти поданої апеляційної скарги позивача, відповідач вважає скаргу необґрунтованою та безпідставною. При цьому, відповідач також вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права та таким, що підлягає скасуванню. Відповідач зазначив, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд не врахував той факт, що у позивача відсутнє переважне право на укладення договору оренди спірної земельної ділянки.

У судових засіданнях 23.12.2015 року, 10.02.2016 року та 15.02.2015 року представники дочірнього підприємства «Колос» товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Інвест Україна» надали суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі з доводами викладеними в ній та просили, рішення господарського суду Київської області від 28.10.2015 року по справі № 911/3378/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та визнати поновленим договір оренди земельної ділянки на 7 років у відповідності до Закону України «Про оренду землі».

Представник головного управління Держгеокадастру в Київській області у судових засіданнях 23.12.2015 року, 10.02.2016 року та 15.02.2015 року також надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, заперечив проти задоволення апеляційної скарги на підставі доводів зазначених у відзиві на скаргу та зазначив, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи та докази, подані до апеляційної інстанції, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Київської області від 28.10.2015 року по справі № 911/3378/15 скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2012 року ДП «Колос» ТОВ «Агро Інвест Україна» було укладено договір оренди землі кадастровий номер :06:007:0005 площею 50,9471 га., в тому числі ріллі 50,9471 га за рахунок земель державної власності (земель запасу та резервного фонду) з Яготинською районною державною адміністрацією Київської області. Земельна ділянка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області.

Договір оренди було укладено на 1 (один) рік та зареєстровано в книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди землі Яготинського району Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.12.2012 року за № 02013, термін дії договору до 25.12.2013 року (далі - договір). Земельну ділянку за актом прийому-передачі об'єкта оренди орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування 25.12.2012 року.

Згідно з п. 8 договір укладено терміном на 1 рік. Після закінчення терміну дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 37 договору передбачено, що дія договору припиняється у разі: у тому числі, - закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно п. 45 договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Як встановлено судом у відповідності до змін, внесених до земельного законодавства України та згідно внесених змін 25.01.2013 року до Положення про Головне управління Держземагентства, з 25.01.2013 року Головне управління Державного агентства земельних ресурсів у Київській області виконувало функції розпорядника землями сільськогосподарського призначення державної власності в межах області та є правонаступником Яготинської районної державної адміністрації в частині розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності, а з 04.06.2015 року ці функції виконує Головне управління Держгеокадастру у Київській області та є правонаступником Головного управління Державного агентства земельних ресурсів у Київській області.

З матеріалів справи вбачається, що 23.09.2013 р. позивач звернувся до відповідача із листом-повідомленням № 139, у якому просив надати дозвіл на поновлення договору оренди землі від 19.09.2012 р. на новий строк, а також просив укласти договір оренди щонайменше на 5 років, із доданим до нього проектом додаткової угоди від 19.09.2013 р. до договору оренди землі від 19.09.2012 р., згідно з умовами п. 1. якої пункт 8 договору викладено у наступній редакції: «Договір укладено до 25.12.2017 р. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.»

У відповідь на лист-повідомлення № 139 від 23.09.2013 р. відповідач звернувся до позивача із листом № 08-03/7462 від 07.10.2013 р., у якому зазначив про необхідність надання копії проекту відведення земельної ділянки та установчих документів, завірених належним чином для прийняття рішення про поновлення договору оренди землі.

07.11.2013 р. позивач звернувся до відповідача із листом № 168, у якому просив надати дозвіл на поновлення договору оренди землі від 19.09.2012 р. на новий строк, а також просив укласти договір оренди на 7 років, із доданими до нього документами на виконання листа № 08-03/7462 від 07.10.2013 р., а також проектом додаткової угоди від 19.09.2013 р. до договору оренди землі від 19.09.2012 р., згідно з умовами п. 1. якої пункт 8. договору викладено у наступній редакції: «Договір укладено до 25.12.2017 р. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.»

У відповідь на лист № 168 від 07.11.2013 р. відповідач звернувся до позивача із листом № 08-03/10449 від 03.12.2013 р., у якому відповідач відмовив у наданні дозволу на поновлення договору оренди землі від 19.09.2012 р. на новий строк.

У серпні 2014 р. позивач звернувся до відповідача із листом № 139 від 26.08.2014 р., у якому повторно просив розглянути питання поновлення договору оренди землі від 19.09.2012 р. на новий строк, а також просив укласти договір оренди щонайменше на 5 років, із доданим до нього проектом додаткової угоди від 19.09.2013 р. до договору оренди землі від 19.09.2012 р., згідно з умовами п. 1. якої пункт 8. договору викладено у наступній редакції: «Договір укладено до 25.12.2017 р. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.»

У відповідь на лист № 139 від 26.08.2014 р. відповідач звернувся до позивача із листом № 31-10-0.31-1510/0/17-14-сг від 08.09.2014 р., у якому відповідач відмовив у наданні дозволу на поновлення договору оренди землі від 19.09.2012 р. на новий строк.

Так, звертаючись до господарського суду Київської області, позивач у своїй позовній заяві, крім інших вимог, просить суд визнати поновленим договір оренди землі від 19.09.2012 р., укладений між ДП «Колос» ТОВ «Агро Інвест Україна» та Яготинською районною державною адміністрацією, на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором оренди землі від 19.09.2012 р., кадастровий номер № :06:007:0005, що зареєстрований в Книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди землі Яготинського району Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.12.2012 р. за № 02013.

З приводу вказаної позовної вимоги позивача судова колегія апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Регулювання відносин, що виникають у зв'язку із орендою землі здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно з ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент укладення спірного договору) районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності (крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті) у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:

а) сільськогосподарського використання;

б) ведення водного господарства;

в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо) з урахуванням вимог частини шостої цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 цього ж кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 4 цього ж закону передбачено, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у спільній власності територіальних громад, є районні, обласні ради та Верховна Рада Автономної Республіки Крим у межах повноважень, визначених законом.

Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Відповідно до ст. 13 цього ж закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 33 цього ж закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Пунктом 2.17. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» передбачено, що у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», який набрав чинності з 12.03.2011 року).

Частиною шостою зазначеної статті передбачено, що договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Відтак господарським судам у вирішенні відповідних спорів необхідно з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору.

Разом з тим судам слід враховувати, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки. При цьому, якщо відповідні правовідносини виникли між сторонами до внесення змін Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (набрав чинності з 12.03.2011) до статті 33 Закону України «Про оренду землі», судам слід брати до уваги, що попередня редакція зазначеної статті Закону України «Про оренду землі» не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності пов'язувалася з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 8. договору договір укладено на 1 (один) рік. Після закінчення терміну дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 (дев'яносто) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно п. 45 договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Як зазначалося вище та встановлено судом у процесі розгляду справи, вказаний договір було зареєстровано у Книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди землі Яготинського району Київської області лише 25.12.2012 р., про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 02013, а тому у відповідності до п. 45 договору спірний договір оренди землі набрав чинності з 26.12.2012 р. і відповідно з цього моменту розпочала свій перебіг оренда земельної ділянки та з урахуванням положення п. 8 договору строк дії спірного договору оренди землі і оренди земельної ділянки становив по 25.12.2013 р.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у відповідь на лист-повідомлення № 139 від 23.09.2013 р. відповідач звернувся до позивача із листом № 08-03/7462 від 07.10.2013 р., у якому зазначив про необхідність надання копії проекту відведення земельної ділянки та установчих документів, завірених належним чином для прийняття рішення про поновлення договору оренди землі, а у відповідь на лист № 168 від 07.11.2013 р. відповідач звернувся до позивача із листом № 08-03/10449 від 03.12.2013 р., у якому відповідач відмовив у наданні дозволу на поновлення договору оренди землі від 19.09.2012 р. на новий строк, що в свою чергу підтверджує наявність у відповідача (орендодавця) спірної земельної ділянки заперечень протягом дії спірного договору оренди землі у поновленні спірного договору оренди землі, а також протягом одного місяця після закінчення строку його чинності щодо поновлення його дії.

За таких обставин, судова колегія вважає, що у відповідності до положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та пунктів 8, 37 договору оренди землі дія договору оренди землі від 19.09.2012 р. автоматично не поновилась на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, а припинилась з 26.12.2013 р. у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що, дія договору оренди землі від 19.09.2012 р. автоматично не поновилась на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, а припинилась з 26.12.2013 р. у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що позовна вимога позивача до відповідача про визнання поновленим договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України та не підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги в якій позивач просить суд визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 19.09.2012 р., укладеного між ДП «Колос» ТОВ «Агро Інвест Україна» та Яготинською районною державною адміністрацією, що зареєстрований 25.12.2012 р. за № 02013, з моменту набуття чинності рішення господарського суду, на запропонованих умовах проекту додаткової угоди, згідно з умовами п. 1. якої пункт 8. договору викладено у наступній редакції: «Договір укладено терміном на 7 років. Після закінчення терміну дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.» судова колегія зазначає наступне.

Як було встановлено судом, до закінчення дії договору оренди землі позивач звертався до відповідача із вищевказаними листами із доданими до них проектом додаткової угоди від 19.09.2013 р. до договору оренди землі від 19.09.2012 р., згідно із запропонованими умовами п. 1, якої пункт 8 договору викладено у наступній редакції: «Договір укладено до 25.12.2017 р. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію», тобто із зміненим - абсолютно новим строком дії договору оренди землі, що не відповідає строку дії договору оренди землі від 19.09.2012 р., встановленому у п. 8. договору, а також що не відповідає строку дії договору оренди землі згідно з запропонованими умовами проекту додаткової угоди, що є предметом даної позовної вимоги і спору у даній справі, і на які відповідачем відповідними листами були надані обґрунтовані заперечення.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та те, що до закінчення дії договору оренди землі позивач звертався до відповідача із листами із доданими до них проектом додаткової угоди від 19.09.2013 р. до договору оренди землі від 19.09.2012 р., згідно із новими запропонованими умовами п. 1, якої пункт 8 договору викладено у наступній редакції: «Договір укладено до 25.12.2017 р. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію», тобто із зміненим - абсолютно новим строком дії договору оренди землі, що не відповідає строку дії договору оренди землі від 19.09.2012 р., встановленому у п. 8 договору, а також що не відповідає строку дії договору оренди землі згідно з запропонованими умовами проекту додаткової угоди, що є предметом даної позовної вимоги і спору у даній справі, що в свою чергу не відповідає порядку і процедурі поновлення договору оренди землі, встановленому положеннями ст. 33 Закону України «Про оренду землі», судова колегія вважає, що у позивача у порядку та на підставі положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» не виникло право на поновлення спірного договору оренди землі шляхом укладення додаткової угоди до нього саме на запропонованих умовах, а саме із визначеним у позові зміненим порівняно із основним договором оренди землі - новим строком його дії (на 7 років).

Отже, позовна вимога позивача до відповідача про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі саме на запропонованих умовах, є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає помилковими висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позову, рішенням яким суд визнав поновленим договір оренди землі, що укладений між сторонами на тих самих умовах, тобто на один рік. Судова колегія вважає, що заявлені позовні вимоги на тих підставах що викладені у позовній заяві не можуть бути частково задоволені, оскільки право відповідача зі сторони позивача порушене не було. Позивач не звертався до відповідача з листами про продовження дії договору саме на один рік, тобто на строк який укладено основний договір оренди, та відповідно, відповідач не відмовляв позивачу у пролонгації договору оренди на один рік.

При цьому, судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що позивач мав можливість та не був позбавлений права звернутися до відповідача з листом, пропозицією на продовження дії договору саме на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, тобто на 1 рік. У разі відмови позивачу у пролонгації договору на таких умовах, позивач не позбавлений права звернутися до суду за захистом свої прав та інтересів.

Згідно ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Отже, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну дочірнього підприємства «Колос» товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Інвест Україна» на рішення господарського суду Київської області від 28.10.2015 року у справі № 911/3378/15 слід залишити без задоволення. Рішення господарського суду Київської області від 28.10.2015 року у справі № 911/3378/15 скасувати повністю. Прийняти нове рішення суду, яким у задоволенні позову відмовити.

Судові витрати розподілити у відповідності до ст. 49 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 49, 99, 101-105 ГПК України, господарський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу дочірнього підприємства «Колос» товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Інвест Україна» на рішення господарського суду Київської області від 28.10.2015 року у справі № 911/3378/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Київської області від 28.10.2015 року у справі № 911/3378/15 скасувати повністю.

3. Прийняти нове рішення суду, яким у задоволенні позову відмовити.

4. Матеріали справи № 911/3378/15 повернути до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя О.І. Лобань

Судді А.Г. Майданевич

Р.В. Федорчук

Дата підписання 22.02.2016 року