ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2016р. Справа№ 914/163/16

Господарський суд Львівської області у складі

Суддя Фартушок Т.Б. при секретарі Полюхович Х.М.

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Вуд Юкрейн», м.Львів

до відповідача: Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс», Львівська область, м.Старий Самбір

про стягнення заборгованості

ціна позову: 32601,60грн.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність від 22.12.2015р. б/н);

Від відповідача: не з'явився.

Суть спору:

Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Вуд Юкрейн» до Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» про стягнення заборгованості. Ціна позову 32601,60грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.01.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 02.02.2016р. Розгляд справи відкладався з причин та підстав, зазначених в ухвалі Господарського суду Львівської області по даній справі від 02.02.2016р., в тому числі у звязку із неявкою повноважного представника Відповідача та невиконання Відповідачем вимог ухвал суду у даній справі.

Протягом розгляду справи представнику Позивача по явці оголошено права і обовязки, визначені ст.ст. 20, 22, 28, 38 ГПК України. Крім того, в ухвалах Господарського суду Львівської області по даній справі, які скеровані ОСОБА_2, в тому числі Відповідачу (підтвердженням чого є дані реєстрів вихідної кореспонденції Господарського суду Львівської області та наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення) зазначено, що права та обовязки сторін визначені ст.ст.20, 22, 28, 38, 59 ГПК України.

Заяв про відвід судді не надходило.

02.02.2016 року Позивачем подано клопотання (вх. №4018/16), у якому уточнює найменування Відповідача у справі.

Представник Позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, надав пояснення по суті спору з обґрунтуванням наявності підстав для стягнення з Відповідача заборгованості.

Відповідач явку особисто чи повноважного представника в судове засідання жодного разу не забезпечив, явка визнавалась обовязковою, про причини неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання; вимог ухвал Господарського суду Львівської області, в тому числі щодо надання відзиву на позовну заяву, не виконав, про причини невиконання суду не повідомив.

Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу, в ухвалі господарського суду Львівської області про порушення провадження у справі (на необхідність виконання вимог якої зазначалось в ухвалі про відкладення розгляду справи), окрім подання відзиву на позовну заяву, сторін зобовязувалось надати всі докази в обґрунтування правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 38 (витребування доказів) ГПК України (якою, в тому числі, передбачені права сторін, про що зазначалось в кожній з ухвал господарського суду по даній справі), сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Зі змісту наведеної статті вбачається, що протягом розгляду справи суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, і вправі витребовувати такі виключно за клопотання сторони або прокурора. Жодних клопотань в порядку ст.38 ГПК України протягом розгляду справи ОСОБА_2 не заявлялось.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обґрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до вимог ст.4-7 ГПК України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

В судовому засіданні суд оглянув оригінали документів, долучених до матеріалів справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Щодо стягнення 32601,60грн. боргу.

25.09.2014р. між Старосамбірським дочірнім лісогосподарським підприємством обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» (надалі Відповідач, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Вуд Юкрейн» (надалі Позивач, Підрядник) укладено Договір на проведення лісозаготівельних робіт (типовий) №43 (надалі Договір), відповідно до п. 1.1 якого за дорученням Замовника Виконавець зобовязувався на власний ризик виконати лісозаготівельні роботи, визначені п. 2.1. Договору, а Замовник зобовязувався прийняти і оплатити їх.

Відповідно до п. 2.1 Договору Виконавцю доручалось виконання наступних лісозаготівельних робіт на вказаній Замовником лісосіці: проведення підготовчих робіт на лісосіці; звалювання дерев; обрубування гілля; повне або часткове розкряжування хлистів на сортименти; трелювання деревини; відвантаження лісопродукції; очистка лісосіки від порубочних решток; вивезення деревини.

Згідно пунктів 3.1.т а 3.2. Договору предметом Договору є проведення робіт на лісосіці 2014 року в кварталі 22 виділ 25, Стрільбицького лісництва. Вид рубки ЛВР, лісорубний квиток від 25.09.2014 року. Кількісні характеристики лісосіки: проща ділянки 1,0 га.; загальний запас ліквідної деревини 185 м3, з неї: ділової 109 м3, дрова 76 м3.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що роботи виконуються із матеріалів Виконавця та його засобами.

Відповідно до п. 5.1. Договору Виконавець зобовязувався розпочати виконання лісозаготівельних робіт з моменту підписання Договору та надання необхідної документації та закінчити роботу в термін вказаний в технічному завданні, але не більше трьох місяців з моменту підписання Договору.

Згідно пункту 6.1. Договору орієнтовна сума оплати за весь комплекс виконаних робіт Виконавцю складає 180,00грн. за один кубічний метр заготовленої деревини.

Пунктами 6.2. та 6.3. Договору ОСОБА_2 погоджено, що Замовник зобовязувався оплачувати Виконавцю за виконані роботи на підставі актів виконаних робіт, підписаних уповноваженими представниками Сторін, за заготівлю деревини та її трелювання 70 відсотків вартості робіт, 30 відсотків після очищення лісосіки від парубкових решток та здачі її по акту огляду місць рубок та заготовленої деревини. Вид розрахунків: безготівковий на рахунок, вказаний в п. 12 Договору, або готівковий в касу підприємства.

Відповідно до п. 7.1. Договору Виконавець зобовязувався інформувати Замовника про перебіг виконання робіт, а Замовник мав право безперешкодного доступу до робіт Виконавця для перевірки перебігу якості робіт, щоденно контролювати ведення робіт, що виконуються, приймати від Виконавця продукцію та направляти її споживачам.

Згідно п. 8.1. Договору здавання-приймання виконаних робіт здійснюється ОСОБА_2 щомісячно до п'ятого числа наступного за звітним місяцем, за актом прийому-здачі виконаних робіт, який є невід'ємним додатком до Договору.

Пунктами 8.2. та 8.3. Договору встановлено, що підписаний ОСОБА_2 прийому-здачі виконаних робіт приймається я Замовником до оплати. Остаточно роботи вважаються закінченими після підписання ОСОБА_2 огляду місць заготівлі деревини, який є невід'ємним додатком до Договору.

Відповідно до п. 10.1. Договору у випадку порушення своїх зобов'язань за Договором Сторони несуть відповідальність, визначену Договором та чинним законодавством. Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

На виконання умов Договору Позивач виконав, а Відповідач прийняв роботи на суму 32601,60грн., що підтверджується Актами прийому-здачі виконаних робіт від 12.11.2014р. на суму 20217,60грн. та від 23.01.2015р. на суму 12384грн. ОСОБА_3 підписано повноважними представниками та завірено відтисками печаток юридичних осіб Сторін Договору. Крім того, кожен із вищезазначених актів складено на підставі укладеного між ОСОБА_2 Договору №43 від 25.09.2014р.

З метою досудового врегулювання спору Позивач 13.11.2015 року звертався до Відповідача ОСОБА_4 №8 із вимогою про погашення заборгованості з оплати виконаних за Договором робіт.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зазначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських зобовязань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч.1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок.

В силу положень ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Приписами ч.1 ст.875 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до ч.1 ст.846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Приписами ч.1 ст. 853 ЦК України встановлено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Станом на час розгляду справи по суті доказів часткової чи повної оплати боргу в розмірі 32601,60грн. ОСОБА_2 не представлено, в матеріалах справи такі відсутні, Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, позовних вимог не заперечив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судових засідань у даній справі.

Відтак, судом встановлено, що борг Відповідача перед Позивачем за Договором станом на час вирішення спору становить 32601,60грн.

Однак, як вбачається із пункту 6.2 укладеного між ОСОБА_2 Договору, оплата виконаних Виконавцем та прийнятих Замовником робіт здійснюється наступним чином: за виконані роботи на підставі актів виконаних робіт, підписаних уповноваженими представниками Сторін, за заготівлю деревини та її трелювання 70 відсотків вартості робіт, 30 відсотків після очищення лісосіки від парубкових решток та здачі її по акту огляду місць рубок та заготовленої деревини.

Станом на час розгляду справи докази очищення лісосіки від парубкових решток та здачі її Виконавцем Замовнику по акту огляду місць рубок та заготовленої деревини в матеріалах справи відсутні, Сторонами суду не заявлені та не подані; представник Позивача пояснив, що такі акти огляду місць рубок та заготовленої деревини не складались, відтак, строк виконання зобовязання щодо оплати 30% вартості виконаних робіт не настав.

Враховуючи вищенаведене; беручи до уваги підписані між ОСОБА_2 згідно Договору акти прийому-здачі виконаних робіт; враховуючи, в тому числі, встановлення судом наявності у Відповідача перед Позивачем боргу за Договором в розмірі 32601,60грн.; беручи до уваги те, що матеріалах справи відсутні, ОСОБА_2 не наведені доводи та не подані докази відсутності боргу у Відповідача перед Позивачем за укладеним Договором в розмірі 32601,60грн., чи здійснення повної або часткової оплати такого; враховуючи встановлений у пункті 6.2. Договору порядок оплати виконаних Виконавцем та прийнятих Замовником робіт, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача 32601,60грн. боргу підлягають до задоволення частково в розмірі 70 відсотків від вартості фактично виконаних робіт, що складає 22821,12грн.; в частині позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача 30 відсотків від вартості фактично виконаних робіт, що складає 9780,48грн. (32601,60-22821,12) суд зазначає, що, оскільки строк виконання зобовязання щодо оплати 30% вартості виконаних робіт не настав, то такі заявлено передчасно, а відтак, до задоволення не підлягають.

Відповідно до вимог ст.4-7 Господарського процесуального кодексу України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об'єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст.43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

16.02.2016 року у відповідності до вимог ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення, про що зазначено в протоколі судового засідання. Повний текст рішення виготовлений та підписаний 22.02.2016р.

На підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на Відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та стягнути з Відповідача на користь Позивача 964,60грн. судового збору.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, ст.ст. 4, 4-5, 4-7, 33, 38, 43, 49, 75, 78, 82-87, 115-116 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.6, 11, 254, 509, 525, 526, 527, 530, 549, 610, 625, 626, 627, 629, 631, 837, 846, 853, 875 Цивільного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» (82000, Львівська область, Старосамбірський район, м.Старий Самбір, вул.Вітовського, буд.21; ідентифікаційний код 30742131) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Вуд Юкрейн» (81144, Львівська область, Пустомитівський район, с.Чишки, вул.В.Чорновола, буд.7А; ідентифікаційний код 39138502) 22821,12грн. заборгованості та 964,60грн. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя Фартушок Т. Б.