КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2016 р. Справа№ 910/26737/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від позивача - Шевченко М.М.

від відповідача - Головіна О.І.

від третьої особи - не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ТРЕЙД" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2015 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ТРЕЙД"

до Публічного акціонерного товариства "Державний експертно-імпортний банк України"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю "Білоцерківський молочний комбінат"

про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "МІЛК ТРЕЙД" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до ПАТ "Державний експертно-імпортний банк України" про визнання поруки припиненою.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.11.2015 в задоволені позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись із прийняти рішенням позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2015 скасувати, та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи, апеляційну скаргу було передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2015 прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 26.01.2016, в складі колегій суддів: Шапран В,В., Буравльов С.І., Андрієнко В.В.

Ухвалою суду від 26.01.2016 розгляд скарги був відкладений до 18.02.2016 відповідно до ст. 77 ГПК України.

Через відділ документального забезпечення до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника відповідача, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та законним, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Представники позивача та відповідача в судове засідання з`явилися та надали усні пояснення стосовно заявленого позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

17.03.2009 між ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" (банк) та ТОВ "Білоцерківський молочний комбінат" (позичальник) була укладена Генеральна кредитна угода № 27109N1.

Умовами статті 2 генеральної угоди визначено, що термін "Генеральна угода" означає цю генеральну угоду, включаючи будь-які додатки до неї, графіки, списки або інші доповнення до неї, є невід'ємною частиною цієї генеральної угоди; під "кредитним договором" розуміється будь-який договір, угода, правочин, що передбачає здійснення кредитних операцій та який укладається сторонами в рамках цієї генеральної угоди і є її додатком, "загальний ліміт заборгованості за генеральною угодою" - гранична сума позичкової заборгованості за всіма кредитними договорами, в межах якої позичальник може користуватися кредитами згідно з цією генеральною угодою.

Відповідно до п. 4.5.1 генеральної угоди сторони домовились, що загальний ліміт заборгованості позичальника за генеральною угодою не може перевищувати 18000000 гривень, 9057744,83 доларів США та екв. 7818 877,65 євро.

Загальний ліміт заборгованості за генеральною угодою поширюється на кредитні договори, укладені до моменту набуття чинності генеральною угодою, та є такими, що діятимуть в рамках генеральної угоди і є відповідними додатками до генеральної угоди згідно з додатком № 1 до генеральної угоди, а також всі кредитні договори, які будуть укладені в рамках генеральної угоди протягом її дії.

У додатку № 1 до генеральної угоди в редакції внесених змін додатковою угодою № 27109N1-13 від 05.02.2014 встановлено перелік кредитних договорів, укладених між банком та позичальником, які є такими, що діятимуть у рамках генеральної угоди.

Так, в рамках генеральної угоди між банком та позичальником був укладений кредитний договір № 2106К17 від 26.06.2006, договір про кредитування шляхом відкриття безвідкличного документарного підтвердженого непокритого акредитиву № 27112К28 від 28.11.2015, кредитні договори № 27113К5 від 28.03.2013, № 27113V5 від 04.09.2013, № 27113К26 від 06.11.2013, № 27113К27 від 06.11.2013, № 27114К2 від 05.02.2014, а також додаткові угоди про внесення змін до вказаних кредитних договорів.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед банком 17.03.2009 між ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" (ВАТ "Укрексімбанк") (кредитор), ТОВ "Білоцерківський молочний комбінат" (позичальник) та ТОВ "Торговий дім Тульчинка" (поручитель) (назву змінено на ТОВ "МІЛК ТРЕЙД") був укладений договір поруки № 27109Р3, відповідно до якого поручитель зобов'язався перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником основного зобов'язання.

Згідно статті 1 договору поруки сторони дійшли згоди, що під основним зобов'язанням розуміється - зобов'язання позичальника, передбачені кредитною угодою: генеральною кредитною угодою № 27109N1 від 17.03.2009 з усіма чинними кредитними договорами, які укладаються в рамках генеральної угоди, їй підпорядковуються та є додатками до генеральної угоди, є невід'ємними її частинами та складають єдиний документ, укладена між кредитором та позичальником, відповідно до якої загальний розмір заборгованості позичальника не може перевищувати 18 000 тис. грн., 9057744,83 дол.США та екв. 7818877,65 євро (в т.ч. заборгованість у гривні, що утвориться в результаті заміщення 1630 292,43 євро) на визначених кредитною угодою умовах, строком погашення 16 березня 2012 року з нарахуванням процентів, комісій та інших платежів у відповідності до умов кредитної угоди, щодо відшкодування суми кредиту, процентів, штрафних санкцій, а також всіх та будь-яких витрат, пов'язаних з наданням та обслуговуванням кредиту.

Звертаючись із позовом до суду, позивач мотивує свої вимоги тим, що між банком та позичальником без згоди позивача, як поручителя в рамках генеральної кредитної угоди № 27109N1 були укладені кредитні договори, за якими надані кредити в більшому розмірі, ніж передбачено лімітом заборгованості, чим, на думку останнього, фактично було збільшено обсяг його відповідальності, як поручителя, що, в свою чергу, є підставою для визнання поруки припиненою відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Нормами статті 546 Цивільного кодексу України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 553 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 Цивільного кодексу України визначені підстави припинення зобов'язання. Вказаною статтею передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Положеннями частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Нормами статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, та це підтверджується наявними матеріалами справи, відповідно до умов договору від 03.12.2012 про внесення змін та доповнень № 27109Р3-4 до договору поруки № 27109Р3 від 17.03.2009 сторони дійшли згоди викласти статтю 1 "Визначення термінів" договору поруки в іншій редакції та погодили, що "Основне зобов'язання" - це зобов'язання позичальника, передбачені кредитною угодою щодо відшкодування суми кредиту, процентів, штрафних санкцій, а також всіх та будь-яких витрат, пов'язаних з наданням та обслуговуванням кредиту; "кредитна угода" - Генеральна кредитна угода з усіма змінами та доповненнями, які існують на даний момент та будуть укладені в майбутньому, з усіма чинними кредитними договорами, які укладаються в рамках Генеральної угоди, їй підпорядковуються та є Додатками до Генеральної угоди, є невід'ємними її частинами та складають єдиний документ, Генеральна угода та Додатки (надалі-кредитна угода), укладена між кредитором та позичальником, відповідно до якої кредитор при виконанні позичальником її умов проводить кредитні операції з лімітом заборгованості, що не перевищує еквівалент 188325285,72 гривень, на визначених Кредитною угодою умовах, строком користування кредитом за кредитною угодою до 25 грудня 2017 року включно, нарахуванням процентів, комісій та інших платежів у відповідності до умов Кредитної угоди.

При цьому, згідно п.8 договору від 03.12.2012 про внесення змін та доповнень № 27109Р3-4 до договору поруки № 27109Р3 від 17.03.2009, поручитель підтвердив, що рішенням Загальних зборів учасників поручителя (протокол № 12 від 30.11.2012) надані повноваження в.о.Генерального директора на підписання цього договору про внесення змін.

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Згідно п. 4.1.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" не є збільшенням основного зобов'язання надання чергового траншу за договором про відкриття кредитної лінії, що забезпечений договором поруки.

Звертаючись із апеляційною скаргою на рішення місцевого суду, апелянт в скарзі зазначає, що станом на 31.07.2015 у зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, отриманого в рамках генеральної кредитної угоди банк пред'явив до ТОВ "МІЛК ТРЕЙД", як солідарного боржника по договору поруки, вимогу на суму 7491026,04 доларів США (еквівалентно 159686689,01 грн. станом на 28.08.2015), 6922677,95 євро (еквівалентно 166519313,80 грн. станом на 28.08.2015), 156271702,16 грн.

Проте позивач вважає поруку за договором № 27109РЗ від 17.03.2009 такою, що припинена, оскільки, за його твердженнями, договором поруки в редакції договору від 03.12.2012 про внесення змін та доповнень № 27109Р3-4 визначений ліміт заборгованості в еквіваленті, що не перевищує 188325285,71 грн., при цьому позивач не отримував від банку жодних повідомлень про укладені договори про внесення змін до генеральної угоди та не надав своєї згоди на таке укладення, тобто банком без згоди поручителя було змінено зобов'язання, внаслідок чого збільшено обсяг відповідальності поручителя.

В той же час, колегія суддів не погоджується із такою позицією позивача, з огляду на наступне.

Підставою для припинення поруки в порядку ч. 1 ст. 559 ЦК є сукупність двох умов - внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-160цс13.

Відповідно до п. 2.1.8 договору від 06.07.2012 про внесення змін та доповнень до договору поруки від 17.03.2009 визначено, що поручитель надає згоду на забезпечення цією порукою всіх зобов`язань позичальника за кредитною угодою, в тому числі з урахуванням всіх змін та доповнень до кредитної угоди, що будуть укладені в майбутньому.

Дана додаткова угода до договору поруки підписана уповноваженими представниками сторін, скріплена печатками товариств, є чинною, не розірвана, та у визначеному законом порядку недійсною не визнана.

Тобто фактично, підписавши вказану додаткову угоду, поручитель надав дозвіл банку на збільшення обсягів його відповідальності за боржника за кредитним договором без отримання додаткової письмової згоди на це.

Крім того, в матеріалах справи наявні листи позивача: № 31/1/14 від 31.01.2014, № 26/03/14 від 26.03.2014, № 23/05 від 23.05.2014, № 29-1/07/14 від 29.07.2014, якими надана згода на зміну основного зобов`язання, в тому числі в наслідок якого може збільшуватися відповідальність позивача за договором поруки без отримання додаткових згод поручителя на внесення таких змін та доповнень.

Вказані листи підписані В.о. генерального директора позивача В.В. Щербаковським та скріплені відтиском печатки товариства.

Автентичність підпису та відтиску печатки товариства на зазначених листах, позивачем по справі не спростовувалось, як і не заперечувалось наявність повноважень у Щербаковського В.В. на підписання вище зазначених згод.

Згідно зі статтею 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Позивачем ані суду першої ані суду апеляційної інстанцій не надано доказів, які б підтверджували обставини внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу його відповідальності, не надано належних доказів та не доведено суду підстав для визнання поруки за договором поруки № 27109РЗ від 17.03.2009 припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Доводи апелянта, викладені у скарзі є ідентичними доводам позовної заяви, а тому не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції та спростовуються всім вище викладеним

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно з`ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, з повним з`ясування обставин, що мають значення для справи, правомірно відмовлено в задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ТРЕЙД", а тому апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ТРЕЙД" не підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ТРЕЙД" залишається без задоволення, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ТРЕЙД" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2015 у справі № 910/26737/15 - без змін.

Матеріали справи № 910/26737/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко