КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2016 р. Справа№ 910/22438/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: Мунька О.М. - представник за довіреністю від 11.01.2016 року;

від відповідача: Давиденко Ю.К. - представник за довіреністю 16.12.2015 року,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра - Україна»

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 року

у справі № 910/22438/15 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра - Україна»

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра - Україна» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України про визнання протиправним та скасування рішення президії Моторного (транспортного) страхового бюро України № 4, оформлене протоколом № 358/2015 від 23.07.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуване рішення суперечить чинному статуту Моторного (транспортного) страхового бюро України та законодавству, порушує публічний порядок здійснення страхової діяльності та право Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна" як члена Ревізійної комісії Моторного (транспортного) страхового бюро України на здійснення контролю за фінансово-господарською діяльністю відповідача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 року у справі № 910/22438/15 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просять рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував той факт, що згідно ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Положення про Фонд захисту потерпілих, МТСБУ має право здійснювати виплату страхових відшкодувань за рахунок коштів фонду захисту потерпілих виключно у разі якщо страховика визнано банкрутом або ліквідовано.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра - України" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А., залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" та призначено до розгляду на 20.01.2016 року.

У судове засідання 20.01.2016 року представник третьої особи не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні 20.01.2016 року підтримав доводи апеляційної скарги, надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.01.2016 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Крім того, представники сторін подали клопотання про продовження строку розгляду спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів задовольнила клопотання сторін про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2016 року відкладено розгляд справи до 17.02.2016 року.

Представники сторін у судовоум засіданні 17.02.2016 року підтримали свої правові позиції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра-Україна" є асоційованим членом Моторного (транспортного) страхового бюро України, що підтверджується свідоцтвом від 09.04.2008 № 107.

30.10.2014 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра-Україна" набуло статус члена президії Моторного (транспортного) страхового бюро України замість Приватного акціонерного товариства Страхова група "ТАС", яке заявило про своє вибуття і вихід з президії, що підтверджується протоколом засідання президії Моторного (транспортного) страхового бюро України № 334/2014.

11.02.2015 року президією Моторного (транспортного) страхового бюро України було, серед іншого, ухвалено рішення призупинити повернення страховику, що вибув з Моторного (транспортного) страхового бюро України, гарантійного внеску у фонді захисту потерпілих шляхом врегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним таким страховиком до прийняття нової редакції договору про співпрацю Моторного (транспортного) страхового бюро України та страховиком у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами.

Згідно з рішенням загальних зборів членів Моторного (транспортного) страхового бюро України, оформленого протоколом від 26.03.2015 № 47/2014, було збільшено склад ревізійної комісії відповідача, обрано до її складу п'ятьох представників від страховиків, серед яких, серед іншого, представника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна".

23.07.2015 року президією Моторного (транспортного) страхового бюро України на позачерговому засіданні було прийнято рішення, оформлене протоколом № 358/2015 про початок повернення дирекцією відповідача Страховій компанії "Гарант-Авто" коштів фонду захисту потерпілих шляхом здійснення страхових виплат у межах суми залишків коштів страхової компанії в фонді захисту потерпілих у розмірі, що не перевищує 4 298 863,04 грн. на підставі списків, які будуть надані тимчасовим адміністратором та погоджені з уповноваженим органом.

За твердженням позивача, вказане рішення суперечить статуту Моторного (транспортного) страхового бюро України (п. 3.2) та чинному законодавству, зокрема п.п. ґ п. 41.1 ст. 41 ст. 41, абз. 2, 5 п. 43.4 ст. 43, п. 47.1 ст. 47 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", де передбачено право відповідача здійснювати виплату страхових відшкодувань за рахунок коштів фонду захисту потерпілих виключно у разі, якщо страховик визнаний банкрутом та/або ліквідований.

Так, п. 3.2 статуту Моторного (транспортного) страхового бюро України до основних завдань відповідача віднесено, серед іншого, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів (компенсацій та відшкодувань) на умовах, передбачених чинним законодавством України, управління централізованими страховими резервними фондами, що створюються при бюро для забезпечення виконання покладених на нього функцій.

Згідно з п.п. ґ п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника Моторного (транспортного) страхового бюро України, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих на умовах, визначених цим Законом.

У абз. 2 п. 43.1 ст. 43 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що рішення про використання коштів централізованих страхових резервних фондів відповідно до встановленої мети приймає дирекція МТСБУ відповідно до положення про централізовані страхові резервні фонди Моторного (транспортного) страхового бюро України, що затверджується його президією за погодженням з Координаційною радою.

Абзацом 5 п. 43.4 ст. 43 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено заборону будь-яких стягнень з централізованих страхових резервних фондів Моторного (транспортного) страхового бюро України, крім пов'язаних з регламентними виплатами, що проводяться відповідно до цього Закону за рахунок такого фонду. У разі банкрутства страховика або його ліквідації залишки коштів, сплачених ним до централізованих страхових резервних фондів Моторного (транспортного) страхового бюро України, не можуть бути включені до ліквідаційної маси і залишаються у його централізованих страхових резервних фондах.

Відповідно до п. 47.1 ст. 47 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" президія Моторного (транспортного) страхового бюро України здійснює загальне керівництво діяльністю МТСБУ відповідно до цього Закону, інших нормативно-правових актів, статуту, рішень загальних зборів членів та Координаційної ради Моторного (транспортного) страхового бюро України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що виходячи з приписів ст. 39 47 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у Моторному (транспортному) страховому бюро України є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Моторне (транспортне) страхове бюро України є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

У п. 6.14 статуту відповідача вказується, що порядок повернення гарантійних внесків до централізованих страхових резервних фондів визначається чинним законодавством, положеннями про відповідні фонди та договором про співпрацю між страховиком і бюро.

Згідно з п. 51.9 ст. 51 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" гарантійні внески, сплачені страховиком до централізованих страхових резервних фондів Моторного (транспортного) страхового бюро України, з урахуванням інвестиційного доходу, отриманого від розміщення таких внесків, та з вирахуванням коштів, сплачених бюро, підлягають поверненню страховику за умови, що стосовно нього не здійснюється процедура ліквідації та/або банкрутства. Строк такого повернення з фонду захисту потерпілих становить три роки з дня припинення асоційованого членства страховика в бюро.

З системного аналізу даного спеціального нормативного акту вбачається, що він не деталізує процедуру повернення гарантійного внеску до фонду захисту потерпілих, проте такий порядок регламентовано Положенням про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах.

До матеріалів справи було подано примірник названого Положення, затвердженого протоколом президії відповідача від 07.08.2014 № 320/2014 та погодженого протоколом Координаційної ради відповідача від 17.11.2014 № 47/2014.

Відповідно до п. 3.12 Положення, повернення частини гарантійного внеску, що перевищує мінімальний гарантійний внесок, здійснюється за зверненням страховика в порядку, встановленому Президією Бюро. При виході страховика зі складу Бюро у зв'язку із виключенням з членів Бюро, втратою статусу асоційованого члена або позбавленням членства в Бюро повернення такому страховику його гарантійного внеску здійснюється в строк, визначений Законом. При цьому частка коштів страховика, що підлягає поверненню, щорічно визначається в розмірі 50% від різниці залишку базового гарантійного внеску та резерву збитків цього страховика за договорами внутрішнього страхування станом на 31 грудня. Розмір розрахованого резерву збитків затверджується Президією Бюро. Повернення першої частини здійснюється не раніше ніж через 1 рік після припинення членства страховика в Бюро. Кожне наступне повернення коштів здійснюється не раніше ніж через 1 рік після попереднього повернення. Після закінчення другого року з початку таких повернень, у випадку відсутності зобов'язань страховика за договорами внутрішнього страхування, Дирекція Бюро приймає рішення про повернення страховику повної суми залишку коштів базового гарантійного внеску.

Дострокове повернення залишку гарантійного внеску можливе на підставі договору зі страховиком шляхом врегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків за внутрішніми договорами страхування такого страховика.

Договором із страховиком, який передбачає можливість повернення відповідачем залишку гарантійного внеску такого страховика з фонду захисту потерпілих шляхом врегулювання страхових випадків, є договір про співпрацю.

Так, 28.12.2012 року відповідачем та Публічним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" було укладено договір у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами № 002.

У п. 5.1 даного договору сторони погодили, що у разі припинення членства страховика в бюро та наявності неврегульованих страховиком подій, що мають ознаки страхових випадків за його внутрішніми договорами страхування, дирекція бюро має право прийняти рішення про повернення страховику залишку гарантійного внеску у фонді захисту потерпілих шляхом врегулювання таких подій.

Для здійснення повернення гарантійного внеску зазначеним шляхом бюро від імені страховика та за рахунок його гарантійного внеску у фонді має повноваження приймати та опрацьовувати повідомлення про страхові випадки, заяви на виплату страхового відшкодування, рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті, сплачувати страхове відшкодування.

Таким чином, такі правовідносини між відповідачем та страховиком мають характер представництва, що виникло на підставі договору та відповідає ст. 237 Цивільного кодексу України, де вказується, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

За умовами п. 5.4 вищевказаного договору на відповідача покладено обов'язок з дотримання чинного законодавства при виконанні повноважень, зазначених у п. 5.2 даного договору.

Отже, здійснення відповідачем виплат за страховими випадками за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених страховиком, який припинив членство в бюро, але по відношенню до якого не здійснюється процедура ліквідації/банкротства, є виконанням відповідачем перед таким страховиком своїх повноважень за договором про співпрацю, що не є тотожним здійсненню регламентних виплат, які є обов'язком відповідача, що випливає з п. 41.1 та п. 41.2 ст. 41 Закону.

Як вказувалося вище, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених законодавством статутом відповідача визначається як одне з його головних завдань та відповідає п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Отже, відповідач, виконуючи повноваження представника страховика (на підставі ст. 5 договору про співпрацю) при врегулюванні подій, які мають ознаки страхових випадків, прийнятті рішень і здійснені страхового відшкодування від імені страховика та за рахунок його гарантійного внеску до фонду захисту потерпілих дотримується умов, визначених Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та, відповідно, виконує зазначене своє основне завдання.

За умовами п. 3.12.2 Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах дострокове повернення гарантійного внеску страховику при наявності неврегульованих страхових випадків за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є представництвом, яке здійснюється на підставі договору (ст. 237 Цивільного кодексу України), відповідає спрямованості та меті обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, узгоджується з завданням Моторного (транспортного) страхового бюро України здійснювати виплати із фонду захисту потерпілих та призначенням такого фонду (п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 та пп. 43.1.2 п. 43.1 ст. 43 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", п. 3.2 та п.13.2 статуту відповідача, п. 1.2 названого Положення), забезпечує виконання страховиком, який припинив членство в бюро своїх зобов'язань за укладеними таким страховиком договорами згаданого виду страхування за рахунок сформованого ним гарантійного внеску - коштів його страхових резервів із згаданого виду страхування (абз. 6 п. 43.4 ст. 43 та п. 52.5 ст. 52 Закону).

21.11.2014 року Публічне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" було позбавлено членства в Моторному (транспортному) страховому бюро України.

19.02.2015 року розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 233 було анульовано ліцензію Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" на провадження обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв'язку з втратою асоційованого членства Моторного (транспортного) страхового бюро України.

31.03.2015 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг винесено розпорядження № 601 про відсторонення керівництва Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" від управління фінансовою установою та призначення тимчасової адміністрації.

У червні 2015 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг звернулася до відповідача з проханням включити до розгляду найближчого засідання президії бюро питання щодо надання дирекції бюро дозволу на повернення гарантійного внеску страховика у фонді захисту потерпілих шляхом проведення врегулювання подій, зо мають ознаки страхових випадків, що сталися за укладеними Публічним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (копія листа від 23.06.2015 № 3621/13-11 в матеріалах справи). Зазначена вимога була мотивована відсутністю у Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" активів для виконання зобов'язань за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, при наявності коштів страхових резервів у фонду захисту потерпілих.

Матеріалами справи підтверджується, що ухваленню оскаржуваного рішення президії відповідача передував розгляд згаданого листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг і таке рішення було прийнято одноголосно в межах компетенції, що виключає підстави вважати його незаконним чи протиправним.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що станом на 04.10.2015 до Єдиної візованої бази даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів міститься інформація про 2 237 неврегульованих вимог потерпілих на загальну суму 26 157 559,63 грн. Датою прийняття рішення про виплату за вимогою, яка останньою врегульовувалася Публічним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" є 31.08.2015. Датою останньої здійсненої страхової виплати 13.02.2015.

Отже, суд погоджується з відповідачем, що реалізація описаного вище механізму повернення гарантійного внеску, надає можливість здійснити за рахунок наявних у фонді захисту потерпілих коштів страхових резервів страховика виконання частини зобов'язань останнього щодо проведення страхових виплат за укладених ним договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а, відповідно, зменшити ризик ліквідації/банкрутства такого страховика і кількість регламентних виплат за його зобов'язаннями за рахунок коштів такого фонду, які сформовані іншими страховиками. Тоді як відмова відповідача від подальшого використання такого способу повернення гарантійного внеску страховикам, які не виконують свої зобов'язання, сприятиме порушенню визначених Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". прав потерпілих та страхувальників. Отриманий страховиком залишок гарантійного внеску при наявності не виконаних зобов'язань за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в умовах наявності гарантійної функції бюро сприятиме нецільовому використанню страховиком зазначених коштів. У випадку банкрутства/ліквідації такого страховика після повернення йому гарантійного внеску для виконання зобов'язань зазначеного страховика використовуватимуться кошти фонду захисту потерпілих інші, ніж базовий гарантійний внесок такого страховика.

Зважаючи на викладене колегія суддів зазначає, що твердження апелянта про те, що згідно ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Положення про Фонд захисту потерпілих, МТСБУ має право здійснювати виплату страхових відшкодувань за рахунок коштів фонду захисту потерпілих виключно у разі якщо страховика визнано банкрутом або ліквідовано є необґрунтованими.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджєуться із висновком суду першої інстанції, що дії ії відповідача з повернення страховику гарантійного внеску у фонді захисту потерпілих шляхом врегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків, за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними таким страховиком, відповідають вимогам законодавства, статуту відповідача, Положенню про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, вчинені в межах повноважень та встановленої компетенції, а тому оскаржуване рішення не підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 року у справі № 910/22438/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра - Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 року у справі № 910/22438/15 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/22438/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко