ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2016 Справа №917/2516/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Миргородської філії ПАТ "Полтаваобенерго", вул. Котляревського, 59, м. Миргород, Полтавська область, 37600

до Обласного комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Миргородводоканал", вул. Шишацька, 82, м. Миргород, Полтавська область, 37600

про стягнення пені, інфляційних та 3% річних

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 10-75/3174 від 18.03.2015

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 17/01-1

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про стягнення заборгованості по договору про постачання електроенергії №51 від 12.06.2008 у розмірі 1 206 952,04 грн з яких: пеня - 156 199,72 грн; інфляційні втрати - 905 113,40 грн; 3% річних - 145 638,92 грн.

16.02.2016 від позивача надійшли заяви про зменшення розміру позовних вимог (вх. №№ 1966, 2043), у якій останній просить суд стягнути з відповідача 156 199,72 грн пені, 611 345 грн інфляційних втрат, 100 758,92 грн - 3% річних.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п. 3.10. Постанови від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертоюстатті 22 Господарського процесуального кодексу права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 Господарського процесуального кодексу ціну позову вказує позивач.

Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Суд приймає до розгляду заяви про зменшення розміру позовних вимог та вирішує спір, виходячи з нової ціни позову.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з урахуванням заяв про зменшення розміру позовних вимог та наполягав на його задоволенні, в обґрунтування позовних вимог посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору.

Відповідач у відзиві на позов проти позову заперечує; зазначає, що підприємство є збитковим; штрафні санкції, нараховані позивач, є надмірно великими; просить суд зменшити розмір пені на 80%.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

12.06.2008 Відкрите акціонерне товариство "Полтаваобленерго" та Обласним комунальним виробничим підприємством водопровідно-каналізаційного господарства "Миргородводоканал" уклали договір про постачання електричної енергії №51.

Згідно з умовами договору ПАТ Полтаваобленерго зобов'язувалось продавати електричну енергію (як різновид товару) Споживачу (відповідачу) для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач зобов'язувався своєчасно проводити оплату позивачу за вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами договору.

20.05.2011 сторони підписали Додаткова угода №5 до договору №51 від про зміну назви з Відкрите акціонерне товариство Полтаваобленерго на Публічне акціонерне товариство ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО, у зв'язку зі зміною назви Постачальника.

Відповідно п.1.1 договору №51 Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю 4 630,5 кВт, величини якої по площадках вимірювання на точках продажу визначені додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Під час виконання умов Договору №51 з питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язувалися керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Пунктом 2.2.2. Договору №51 визначено, що Постачальник зобов'язується, зокрема, постачати електроенергію як різновид товару Споживачу в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням розділу 6 цього договору.

Відповідно п. 2.3.2 Споживач зобов'язаний дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 Договору №51 та режиму робити електроустановки; оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" (п. 2.3.3. ); забезпечувати безперешкодний доступ у будь який час доби працівників Постачальника електричної енергії за пред'явленням службового посвідчення до засобів (систем) обліку електроенергії, вимірювання потужності та контролю показників якості електроенергії (п. 2.2.5).

Пунктом 3.1.1 Договору №51 Постачальнику надано право, отримувати від Споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електроенергії за регульованим тарифом ті інші платежі, обумовлені розділом цим договором; визначати у порядку, передбаченому розділом 5 договору, величини споживання електроенергії та потужності (п.3.1.3.); вимагати відшкодування збитків, завданих Постачальнику внаслідок порушення Споживачем умов договору (п.3.1.4.); доступу до належних Споживачу засобів (систем) обліку електроенергії, вимірювання потужності, контролю показників якості електроенергії для контролю дотримання встановлених режимів споживання електроенергії (п.3.1.5).

Відповідно до пункту 5.1. договору №51 та пункту 4.2. ПКЕЕ Споживач до 01 листопада поточного року надає Постачальникові відомості про обсяги очікуваного споживання електроенергії в наступному році з їх помісячним розподілом, що оформляються у вигляді додатку № 1 "Обсяги постачання електричної енергії та потужності" до Договору та є його не відємною частиною. В разі ненадання зазначених відомостей у встановлений договором термін розмір очікуваного Споживання електроенергії на наступний рік установлюється Постачальником електроенергії за фактичними обсягами споживання у відповідних періодах поточного року.

Сторони обумовили порядок розрахунків у розділі 7 договору №51 Облік електричної енергії та порядок розрахунків, а також в Додатку № 2 Порядок розрахунків до цього договору, так, розрахунки за електричну енергію та інші платежі за розрахунковий період здійснюються за діючими тарифами та класу приєднання межі споживача. Розрахунковим вважається період з 8 годин 20 числа попереднього місяця до 8 годин такого ж числа поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електричної енергії.

На виконання вимог ПКЕЕ сторони підписали Додаток № 1 до Договору №51 про встановлення договірного обсягу постачання електричної енергії на 2013,2014,2015 роки.

Постачання електроенергії здійснювалось для діючих електроустановок відповідача у межах параметрів якості електричної енергії та у обсягах, встановлених за домовленістю сторін, тобто, позивачем зобовязання виконувались належним чином.

Однак, відповідач неналежним чином виконував зобов'язання по оплаті за спожиту ним електроенергію, оскільки не в повному обсязі та несвоєчасно оплачував нараховані йому до сплати кошти, внаслідок чого з 01.03.2013 по 30.10.2015 у останнього перед позивачем виник борг за спожиту електроенергію у розмірі 1 889 688,97 грн.

Також, відповідачем не у повному обсязі станом на 01.03.2013 був сплачений борг за спожиту електричну енергію за період з лютого 2012 року по 01 березня 2013 року, що у залишку станом на 01.03.2013 становив 1 983 716,89 грн, і був оплачений лише у травні 2014 року. Зазначений борг підтверджується рішенням господарського суду Полтавської області №917/876/13, та рішенням господарського суду Полтавської області №18/409/12.

Зазначена сума заборгованості за вищевказаним рішенням суду оплачена у травні 2014 року, що вбачається із Розрахунку №1 заборгованості за спожиту електроенергію.

У зв'язку із несвоєчасною оплатою платежів, за використану електроенергію, у відповідності до п. 4.2.1 договору № 51, п.9 Додатку №2 до договору №51 позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача, пені, інфляційних та 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

Частиною 2 ст. 217 ГК України встановлено, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Водночас, до штрафних санкцій ст. 230 ГК України відносить господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань, відповідно до ст.ст. 546 та 549 ЦК України та ст. 199 ГК України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст.ст. 3, 4 Закону).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 156 199,72 грн за період з 28.04.2015 по 30.10.2015 включно.

Відповідач у відзиві на позов просить суд зменшити розмір пені на 80%.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на те, що ОКВПВКГ Миргородводоканал ОКВПВКГ є комунальне підприємство, що засноване на майні спільної (комунальної) власності територіальних громад Полтавської області і передане в управління Полтавській облдержадміністрації органом місцевого самоврядування - Полтавською обласною Радою. Відповідно до доручення голови Полтавської ОДА від 17.03.2014 підприємства водопровідної галузі повинні забезпечувати спрямування коштів за спожиті енергоносії в обсягах 45-50 від тарифного плану. Обласне комунальне виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства Миргородводоканал щомісячно перераховує кошти на рахунки ПАТ Полтаваобленерго за отримані послуги з постачання електричної енергії, а заборгованість виникла внаслідок різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що постачаються населенню, що утворилася у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Відповідач зазначає, що на даний час на підприємстві ОКВПВКГ Миргородводоканал склалася критична фінансова ситуація, відсутні обігові кошти на виплату заробітної плати працівникам та сплати податків і зборів, яка загрожує повній зупинці підприємства в зв'язку з невиплатою коштів по пільгам та субсидіям, відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 11.01.2005 № 20, які за період листопад-грудень становлять 1285645,14 грн.

Як вказує відповідач, станом на 01.02.2016 ОКВПВКГ Миргородводоканалу не перераховано з бюджету кошти по пільгам та субсидіям згідно постанови Кабінету міністрів України від 11.01.2005 № 20 в сумі 2 003 169,07 грн.

Згідно звіту про фінансові результати за 2015 рік збитки від діяльності становлять 2 476 000 грн. В результаті зменшення обсягів реалізації, наказом №108 від 11.08.2015 на ОКВПВКГ Миргородводоканал з 01.11.2015 встановлено робочий день - 7 годин.

Таким чином, позивач наголошує на відсутності вини ОКВПВКГ Миргородводоканал у виникненні заборгованості перед ПАТ Полтаваобленерго.

Частина 3 статті 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням пункту 1 ст. 233 ГК України також встановлено право суду на зменшення розміру санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У пункті 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 №18, передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки (абзац 4 пункту 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 р. №18).

Враховуючи статус ОКВПВКГ Миргородводоканал, як комунального підприємства, відсутність бюджетного фінансування, тяжкий фінансовий стан та збитковість підприємства, сплату відповідачем суми основного боргу, та те, що порушення зобов'язання не завдало негативних наслідків для позивача суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача частково та зменшити розмір пені на 50%.

Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає 78 099,86 грн пені.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 3% річних в сумі 100 758,92 грн за період з 01.03.2013 по 30.10.2015 та 611 345,55 грн інфляційних втрат за період з 28.03.2013 по 30.10.2015.

Судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються йому за рахунок відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Обласного комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства Миргородводоканал на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Миргородської філії ПАТ "Полтаваобенерго", вул. Котляревського, 59, м. Миргород, Полтавська область, 37600 в особі її Миргородської філії на поточний рахунок Миргородської філії ПАТ Полтаваобленерго №8067 в ПРУ КБ Приватбанк, МФО 331401, пеню в сумі 78099,86 грн, 611345,55 грн інфляційних, 100758,92 грн - 3% річних;

- 11853,06 грн судового збору на користь ПАТ Полтаваобленерго (36022, м. Полтава, вул. Ст. Поділ, 5, п/р 5071 Полтавського регіонального управління КБ Приватбанк, МФО 331401, .

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У частині стягнення 78099,86 грн пені в позові відмовити.

Повне рішення складено 22.02.2016

Суддя Д.М. Сірош