ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2016р. Справа№ 914/4279/14

Суддя О.Запотічняк при секретарі М.Зубрицькій розглянула справу

За позовом: Публічного акціонерного товариства Страхова компанія Універсальна, м.Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія Гарант і Я, м.Львів,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_1, м.Стрий Львівської області,

про: стягнення 95 789,58 грн.

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_2- представник;

Від відповідача: ОСОБА_3- представник;

Від третьої особи: не зявився;

Суть спору: Публічне акціонерне товариство Страхова компанія Універсальна, звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія Гарант і Я, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_1 про: стягнення 62 463,83 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.

02.07.2012р. Публічне акціонерне товариство Страхова компанія Універсальна та Товариство з обмеженою відповідальністю Страхова компанія Гарант і Я уклали договір №006/12-ОП облігаторного пропорційного квотного перестрахування наземних транспортних засобів, предметом якого є майнові інтереси позивача, що не суперечать закону, і повязані з обовязковим виконанням ним зобовязань з виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), які укладені зі страхувальниками (юридичними та фізичними особами) за посередництвом СПД ФО ОСОБА_4, згідно договору доручення 152/22/002 від 02.07.2012 р.

23.08.2012 року між ПАТ «СК «Універсальна» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір №3014/215/003397 добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є страхування транспортного засобу Honda CR V, д.н.з. ВС 1938 СТ.

Відповідно до Рахунку бордеро премій №02-БП від 10.09.2012 р. до перестрахового покриття входить договір добровільного страхування наземного транспорту №3014/215/003397 від 23.08.2012 р., відповідно до якого застраховано транспортний засіб Honda CR V, д.н.з. ВС 1938 СТ. Частка перестраховика відповідно до бордеро складає 50% та обмежується сумою 145 424,00 грн.

16.12.2012р. близько 16-00 год. на ділянці автодороги «Стрий-Нижинковичі» 93 км (+110м) трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ноnda СR-V реєстраційний номер ВС 1938СТ, в результаті якої застрахований автомобіль зазнав пошкоджень.

За заявою Страхувальника, Страховиком було проведено страхове розслідування в результаті якого випадок було визнано страховим, збиток оцінено в розмірі 101 199,95 грн. З суми збитку було вираховано розмір франшизи 727,12 грн. та суму несплаченого страхового платежу в розмірі 6325,95 грн. Суму страхового відшкодування, що залишилась за вирахуванням вищезазначених утримань було скеровано на виплату Страхувальнику.

16 січня 2013 року суму страхового відшкодування в розмірі 94 146,88 грн. було виплачено Страхувальнику ОСОБА_1: 100 472,83 грн - 6 325,95 грн. заборгованості по сплаті платежу, про що одразу було повідомлено Перестраховика.

Однак, Перестраховик листом від 15.02.2013р. №38/01-03 відмовив у сплаті своєї частки перестрахового відшкодування, посилаючись на ту обставину, що Перестрахувальник невірно визнав випадок страховим.

Позивач вважає, що обовязок відповідача по виконанню зобовязання щодо сплати перестрахового відшкодування настав 26.03.2013р.

Оскільки відповідне страхове відшкодування відповідачем сплачено не було позивач нарахував йому за період з 27.03.2013р. по 17.11.2014р. інфляційні втрати в сумі 9 745,87 грн. та 3% річних в сумі 2 481,54 грн.

В ході розгляду справи позивачем було збільшено розмір 3% річних та інфляційних втрат. Зокрема просить суд стягнути з відповідача 4 214,73 грн. 3% річних, та 40 038,43 грн. інфляційних втрат за період з 27.03.2013р. по 11.01.2016р.

Обставини справи: ухвалою від 08.12.2014 року суд порушив провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті.

18.12.2014 року відповідачем подано зустрічну позовну заяву про стягнення з Публічного акціонерного товариства Страхова компанія Універсальна 3 342,44 грн.

Ухвалою від 18.12.2014 року судом прийнято до розгляду зустрічний позов про стягнення 3 342,44 грн. для спільного розгляду з первісним позовом.

За результатами розгляду даної справи, 25.05.2015року Господарським судом Львівської області у складі судді Король М.Р. було прийнято рішення яким в задоволенні первісного позову відмовлено повністю а зустрічний позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного Господарського суду від 04.08.2015р. рішення Господарського суду Львівської області від 25.05.2015р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.11.2015р. постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04.08.2015р. та рішення господарського суду Львівської області від 25.05.2015р. у справі № 914/4279/15 в частині первісного позову скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду даної справи було визначено суддю Запотічняк О.Д.

Ухвалою від 03.12.2015р. суд призначив справу до розгляду в судовому засіданні на 15.12.2015р.

В судове засідання 15.12.2015р. зявився представник відповідача, подав відзив на позов в якому просив суд відмовити в задоволенні позову.

Зокрема представник відповідача звертає увагу на те, що за умовами договору перестрахування, перестраховик, яким є відповідач, має право приймати участь у розслідуванні обставин страхового випадку за умов письмового повідомлення про свій намір, а перестрахувальник, яким є позивач, в свою чергу зобов'язаний надати можливість уповноваженим працівникам перестраховика взяти участь у процедурі врегулювання збитків.

Представник стверджує, що відповідач письмово повідомляв позивача про своє бажання взяти участь у процедурі врегулювання спірного збитку, та вимагав проведення огляду пошкодженого транспортного засобу за участі представника відповідача, однак перестрахувальник письмово відмовляв перестраховику у проведенні огляду пошкодженого транспортного засобу за участі їх представника

На думку відповідача, такі дії позивача порушували п.4,3 Договору перестрахування та були спрямовані на приховування інформації про стан пошкодженого автомобіля Honda CR V д.н.з. ВС 1938 СТ.

Також представник відповідача звертає увагу на те, що договором перестрахування передбачено коло випадків, які не відносяться до страхових, а отже, по таких випадках не здійснюється відшкодування.

Зокрема не визнаються страховими випадками і відповідно не підлягають страховому відшкодуванню збитки у разі порушення сезонності експлуатації шин у разі настання ризику ДТП. При чому вимога щодо періоду використання зимових автошин встановлюється з 01 листопада по 15 березня.

В той же час, на момент ДТП, яка мала місце 16.12.2012р., шини на автомобілі Honda CR V д.н.з. НОМЕР_1 не відповідали визначенню зимових автошин наведених в оригінальному договорі страхування, що підтверджено висновком судової автотехнічної експертизи від 30.04.2015 року №619, проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз на підставі ухвали господарського суду Львівської області у справі №914/4279/14.

Таким чином, ДТП яка мала місце 16.12.2012 року за участі автомобіля Honda CR V д.н.з. НОМЕР_1 не відноситься до страхових випадків згідно положень п.2.5 Договору перестрахування (виключення з страхових випадків).

Позивач та третя особа не забезпечили явки уповноважених представників в судове засідання, причин неявки не повідомили.

Розгляд справи було відкладено на 12.01.2016р.

В судове засідання 12.01.2016р. зявилися представники позивача та відповідача. Третя особа в судове засідання не зявилася, причин неявки не повідомила.

Представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог в якій зазначив, що оскільки станом на 11.01.2016р. відповідачем не погашено заборгованість, відповідно збільшився розмір 3% річних та інфляційних втрат. Зокрема просить суд стягнути з відповідача 50 236,42 грн. основного грошового зобовязання, 4 214,73 грн. 3% річних, та 40 038,43 грн. інфляційних втрат. Окрім того представник позивача просив суд покласти на відповідача витрати позивача на послуги адвоката в сумі 1 300,00 грн.

Також представник позивача надав додаткові письмові пояснення з врахуванням висновків зроблених в Постанові Вищого господарського суду України від 17.11.2015р. Представник вважає, що умови договору добровільного страхування №3014/215/003397 від 23.08.2012р. не розповсюджуються на відповідача, а відтак відповідач не має права аналізувати умови договору страхування. Оскільки позивачем було в повному обсязі виконано свій обовязок щодо виплати страхового відшкодування, відповідач зобовязаний виплатити свою частку відшкодування за договором перестрахування. Більше того, на думку позивача, відповідач має право відмовити у виплаті страхового відшкодування тільки у випадках передбачених п. 3.3.5 договору перестрахування. Відмова у проведенні додаткового огляду пошкодженого транспортного засобу не є такою підставою.

Представник відповідача також надав суду письмові пояснення в яких зазначив, що відповідач, як перестраховик в силу положень п.3.3.5.2 договору має право відмовити перестрахувальнику у виплаті страхового відшкодування, якщо перестрахувальник відмовив, або створював перешкоди перестрахувальнику у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Представник закцентував увагу на тому, що згідно п. 2.6 договору перестрахування, виключення із страхових випадків передбачається умовами оригінальних договорів страхування. За договором страхування №3014/215/003397, не визнаються страховими випадками і відповідно не підлягають страховому відшкодуванню збитки у разі порушення сезонності експлуатації шин у разі настання ризику ДТП. При чому вимога щодо періоду використання зимових автошин встановлюється з 01 листопада по 15 березня.

На момент ДТП, яка мала місце 16.12.2012р., шини на автомобілі Honda CR V д.н.з. НОМЕР_1 не відповідали визначенню зимових автошин наведених в оригінальному договорі страхування, а відтак дана ДТП не відноситься до страхових випадків згідно положень п.2.5 Договору перестрахування (виключення з страхових випадків).

В судовому засіданні 12.01.2016р. розгляд справи було відкладено на 08.02.2016р.

Ухвалою від 18.01.2016р. суд продовжив строк розгляду справи на 15 днів з 03.02.2016р.

В судовому засіданні 08.02.2016р. розгляд справи відкладався до 15.02.2016р.

В судове засідання 15.02.2016р. зявилися представники позивача та відповідача. Представник позивача надав суду договір від 03.02.2015р. №003/152634/10-00 про надання юридичних послуг, укладений між Адвокатським бюро «ОСОБА_2 та партнери», рахунки на оплату наданих послуг та докази їх оплати.

Збільшені позовні вимоги представник позивача підтримав в повному обсязі, просив суд їх задоволити.

Представник відповідача подав додаткові письмові пояснення в яких підтримав заперечення викладенні у відзиві на позов та попередніх поясненнях, просив суд в позові відмовити.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

За результатами розгляду даної справи, 25.05.2015року Господарським судом Львівської області у складі судді Король М.Р. було прийнято рішення яким в задоволенні первісного позову відмовлено повністю а зустрічний позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного Господарського суду від 04.08.2015р. рішення Господарського суду Львівської області від 25.05.2015р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.11.2015р. постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04.08.2015р. та рішення господарського суду Львівської області від 25.05.2015р. у справі № 914/4279/15 в частині первісного позову скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

При цьому Вищий господарський суд України у своїй постанові зазначив, що при новому розгляді справи суду необхідно дослідити умови договорів страхування та перестрахування, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, встановити обсяг відповідальності відповідача за первісним позовом та в залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 11112 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

02.07.2012р. між Публічним акціонерним товариством Страхова компанія Універсальна (перестрахувальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Страхова компанія Гарант і Я (перестраховик) було укладено договір №006/12-ОП облігаторного пропорційного квотного перестрахування наземних транспортних засобів.

Предметом цього договору є майнові інтереси перестрахувальника, що не суперечать закону, і повязані з обовязковим виконанням ним зобовязань з виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), які укладені зі страхувальниками (юридичними та фізичними особами) за посередництвом СПД ФО ОСОБА_4, згідно договору доручення 152/22/002 від 02.07.2012 р.

Відповідно до п.2.3 договору, Перестрахувальник зобовязався передавати, а перестраховик приймати в перестрахування частину відповідальності перестрахувальника за транспортними засобами, що прийняті останнім на страхування відповідно до п. 1.3.1 цього договору, починаючи з 02.07.2012 р.

23.08.2012 року між ПАТ «СК «Універсальна» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір №3014/215/003397 добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є страхування транспортного засобу Honda CR V д.н.з. ВС 1938 СТ.

Відповідно до Рахунку бордеро премій №02-БП від 10.09.2012 р. до перестрахового покриття входить договір добровільного страхування наземного транспорту №3014/215/003397 від 23.08.2012 р., відповідно до якого застраховано транспортний засіб Honda CR V д.н.з. ВС 1938 СТ. Частка перестраховика відповідно до бордеро складає 50% та обмежується сумою 145 424,00 грн.

Згідно довідки ДПС ВДАІ Дрогобицького МВ та протоколу про адміністративне правопорушення №309865 (а.с. 43-44), 16.12.2012р. о 16-00 год. на ділянці автодороги «Стрий-Нижинковичі» 93 км (+110м) трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ноnda СR-V реєстраційний номер ВС 1938СТ, в результаті якої застрахований автомобіль зазнав пошкоджень.

17.12.2012р. страхувальник ОСОБА_1 звернувся до ПАТ Страхова компанія Універсальна із заявою про виплату йому страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №3014/215/003397 від 23.08.2012р.

15.01.2013р. було складено страховий акт № 12822/к/п згідно якого прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 94 146,88 грн. З суми збитку було вираховано розмір франшизи 727,12 грн. та суму несплаченого страхового платежу в розмірі 6325,95 грн. Сума страхового відшкодування без вирахування суми несплаченого страхового платежу в розмірі 6325,95 грн. становить 100472,83 грн.

16 січня 2013 року суму страхового відшкодування в розмірі 94 146,88 грн. було виплачено Страхувальнику ОСОБА_1 згідно платіжного доручення №26983 від 16.01.2013р.

13.02.2013р. перестрахувальником було направлено рахунок бордеро збитків №07-Б3, відповідно до якого частка перестраховика у виплаті відшкодування склала 50 236,42 грн.

Відповідно до п. 3.4.3 перестраховик зобовязаний на умовах розділу 8 Спецумов сплатити перестрахувальнику свою частку у сумах страхових відшкодувань, що зазначена в рахунку бордеро збитків. У випадку відмови у виплаті своєї частки страхового відшкодування по окремому збитку надати перестрахувальнику обґрунтовану відмову у виплаті страхового відшкодування згідно із умовами розділу 9 Спецумов.

Однак, Перестраховик листом від 15.02.2013р. №38/01-03 відмовив у сплаті своєї частки перестрахового відшкодування, посилаючись на ту обставину, що Перестрахувальник невірно визнав випадок страховим. Зокрема відповідач стверджуючи, що страхувальником було порушено сезонність експлуатації шин, а відтак ДТП яка мала місце 16.12.2012 року за участі автомобіля Honda CR V д.н.з. НОМЕР_1 не відноситься до страхових випадків згідно положень п.2.5 Договору перестрахування (виключення з страхових випадків).

Оскільки страхова виплата не відшкодована, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення із відповідача 50 236,42 грн. страхового відшкодування, 4 214,73 грн. 3% річних, та 40 038,43 грн. інфляційних втрат

Як уже зазначалося судом, предметом договору облігаторного пропорційного квотного перестрахування наземних транспортних засобів №006/12-ОП є майнові інтереси перестрахувальника, що н е суперечать закону, і повязані з обовязковим виконанням ним зобовязань з виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), які укладені зі страхувальниками (юридичними та фізичними особами) за посередництвом СПД ФО ОСОБА_4, згідно договору доручення 152/22/002 від 02.07.2012 р.

Відповідно до ст.987 ЦК України за договором перестрахування страховик, який уклав договір страхування, страхує в іншого страховика (перестраховика) ризик виконання частини своїх обов`язків перед страхувальником.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про страхування" перестрахування - страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов`язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика).

З системного аналізу наведених положень договору та закону, що відповідач, як перестраховик за договором може нести часткову відповідальність за майновими інтересами позивача, як перестрахувальника, виключно за наявності наступних умов:

- у позивача настав обовязок по виплаті страхового відшкодування перед

страхувальником;

- цей обовязок не суперечить закону;

- відповідний обовязок виник за договором добровільного страхування наземного транспорту який укладений зі страхувальниками (юридичними та фізичними особами) за посередництвом СПД ФО ОСОБА_4, згідно договору доручення 152/22/002 від 02.07.2012 р.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Таким чином, необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку.

Отже, відповідач несе часткову відповідальність за зобовязаннями позивача, які виникають в нього у звязку з виплатою страхового відшкодування, і підставою виплати такого страхового відшкодування є настання саме страхового випадку.

В той же час, відповідач, як перестраховик не може нести відповідальність за майновими інтересами позивача повязаними з виплатою страхового відшкодування, якщо у позивача не настав обовязок по виплаті такого відшкодування.

У відповідності до положень ст.8 Закону України „Про страхування, страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 2.5 договору №006/12-ОП, страховим випадком за цим договором є факт понесення збитків страхувальником (вигодонабувачем) внаслідок пошкодження, знищення або втрати застрахованого транспортного засобу, складових частин, деталей або додаткового обладнання в результаті дії страхових ризиків, які відбулися протягом строку та на території дії договору.

Перелік страхових ризиків окреслений сторонами в ч.2 п. 2.5 договору.

В той же час в п.2.6 договору №006/12-ОП сторони обумовили, що виключення із страхових випадків є тотожні тим виключенням, які обумовлені оригінальними договорами страхування, які підпадають під дію цього договору.

Отже положення п. 2.6 договору №006/12-ОП є відсилочними до оригінальних договорів страхування, які підпадають під дію цього договору в частині конкретизації випадків які не визнаються страховими.

Таким чином, незважаючи на те, що умови договору добровільного страхування наземного транспорту №3014/215/00397 від 23.08.2012р. безпосередньо на відповідача не розповсюджуються, оскільки відповідач не є стороною за вказаним договором страхування, в той же час вони містять перелік випадків які не визнаються страховими в розумінні п.2.6 договору №006/12-ОП.

Так, відповідно до п.3.1,3.1.13 договору страхування №3014/215/003397, не визнаються страховими випадками і відповідно не підлягають страховому відшкодуванню збитки у разі порушення сезонності експлуатації шин у разі настання ризику ДТП. При чому вимога щодо періоду використання зимових автошин встановлюється з 01 листопада по 15 березня.

Як встановлено судом, дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ноnda СR-V реєстраційний номер ВС 1938СТ, в результаті якої застрахований автомобіль зазнав пошкоджень трапилась 16.12.2012р., а відтак в силу положень п. 3.1.13 автомобіль повинен був експлуатуватись на зимових шинах.

Відповідно до інформації офіційного дилера марки Ноnda - ТОВ Арія Моторc встановлено, що автомобіль НОМЕР_2, був укомплектований заводом виробником марки Dulop Grandtrek ST30. Зазначені шини експлуатувались на автомобілі і в момент ДТП.

Згідно висновку №619 судової авто технічної експертизи по господарській справі №914/4279/14 від 30.04.2015 р., шини Dunlop Grandtrek ST 30 з маркуванням M + S, встановлені на автомобілі Honda CR V д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП (16.12.2012 р.), являються всесезонними, а не зимовими шинами.

Експерт зазначає, що зимові шини можуть використовуватися на засніжених та зледенілих дорогах при температурі повітря нижче 8 градусів.

Всесезонні шини це компромісний варіант, який можна використовувати круглий рік. Але в той же час, варто врахувати, що ці шини не призначені для умов суворої зими.

Позначка М+S (M&S) грунтозачіпи. Цей напис зовсім не означає, що шина зимова, хоча й розшифровується, як Mud and Snow (болото та сніг-англ.). По факту така абревіатура означає тільки те, що протектор шини призначений для їзди поза асфальтом, або ж по ньому при наявності болотяно-снігової каші.

Таким чином випадок, який мав місце 16.12.2012 р. за участю автомобіля Honda CR V д.н.з. НОМЕР_1 не є страховим випадком за умовами договору страхування №3014/215/003397 а отже і за умовами договору №006/12-ОП, в звязку з порушенням сезонності експлуатації шин у разі настання ризику ДТП. Не

Суд також приходить до висновку, що оскільки за наслідком ДТП яка мала місце 16.12.2012 року за участі автомобіля Honda CR V д.н.з. НОМЕР_1 страховий випадок не настав, у позивача, як страховика за договором страхування не настав обовязок виплачувати страхове відшкодування.

За умовами договору перестрахування, на відповідача не покладено обовязку нести часткову відповідальність за майновими інтересами позивача повязаними з виплатою страхового відшкодування, якщо рішення про таку виплату не охоплено відповідним обовязком та суперечить закону.

В той же час не заслуговують на увагу суду посилання відповідача на те, що позивач в порушення положень п.4.3 Договору перестрахування, з метою приховування інформації про стан пошкодженого автомобіля Honda CR V д.н.з. НОМЕР_1 відмовив йому у проведенні огляду пошкодженого транспортного засобу за участі його представника.

Пунктом 3.3.2 договору передбачено, що перестраховик має право приймати участь у розслідуванні обставин страхового випадку за умови письмового повідомлення про свій намір після отримання від перестрахувальника бордеро заявлених збитків.

Відповідно до п. 4.3 договору №006/12-ОП перестрахувальник зобовязаний надати можливість уповноваженим працівникам перестраховика взяти участь у процедурі врегулювання збитків і надати їм всю наявну інформацію та документи.

Листом від 25.01.2013р. позивач надав відповідачу копії документів із справи по страховому випадку та цифрові фото додатки на дату страхування та на дату огляду транспортного засобу на оптичному диску.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, у зв'язку з тим, що позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення суми страхового відшкодування відсутні, як відсутні підстави для задоволення вимог щодо стягнення з відповідача суми збитків від інфляції та 3 % річних.

Керуючись ст. ст.28, 33 ,43, 44, 48, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Страхова компанія Універсальна до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія Гарант і Я, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_1 про: стягнення 62 463,83 грн. відмовити.

2. Рішення суду може бути оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повне рішення складено 22.02.2016р.

Суддя Запотічняк О.Д.