ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.02.2016 Справа № 920/1837/15

за позовом: Липоводолинської центральної районної лікарні, смт. Липова Долина,

Сумська область;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙРІН - 25", м. Суми;

про стягнення 8 223 грн. 66 коп.,

СУДДЯ ДЖЕПА Ю.А.

За участю представників сторін:

від позивача: Петрюченко Я.І. (довіреність б/н від 10.02.2016);

від відповідача: не з'явився;

При секретарі судового засідання Куриленко О.В.

Суть спору: позивач просить суд стягнути з відповідача 8 223 грн. 66 коп., з яких: 6 448 грн. 68 коп. заборгованості з урахуванням інфляційних втрат по орендній платі, яка виникла відповідно до укладеного між сторонами договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна від 01.06.2011; 1 774 грн. 98 коп. заборгованості з урахуванням інфляційних втрат по відшкодуванню витрат на утримання нежитлового приміщення, яка виникла відповідно до укладеного між сторонами договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, а також судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

Представник позивача в судовому засіданні усно підтримав позовні вимоги у вищезазначеному розмірі.

19.01.2016 судом здійснено Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 19.01.2016 за № 21622281, згідно якого, відповідач зареєстрований за адресою: вул. Роменська, 79/1, м. Суми, 40002.

Судом направлялися ухвали на дану адресу, поштові відправлення повернуті на адресу суду із зазначенням «за закінченням терміну зберігання».

Відповідач в дане судове засідання не прибув, письмового відзиву на позовну заяву не подав, правом подати заперечення проти вимог позивача або докази сплати суми заборгованості відповідач не скористався, повноважного представника в судове засідання не направив, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судових засідань в даній справі та для подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку та встановлений ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи, суд вважає, що сторонам створені всі належні умови та є підстави для розгляду справи по суті за наявними матеріалами відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, суд встановив:

01.06.2011 між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності та договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове, платне користування частину нежитлового приміщення розміщеного на першому поверсі УСТАНОВИ за адресою: смт. Липова Долина, вул. Лікарняна, 3.

Орендар користувався приміщенням загальною площею 17,3 кв.м. з метою розміщення аптек, що реалізують готові ліки.

Відповідно до п. 3.1 договору відповідач зобов'язаний сплачувати щомісяця орендну в розмірі 856,00 грн. Згідно п. 3.3 орендна плата перераховується орендодавцю на розрахунковий рахунок або готівкою до каси не пізніше 20 числа кожного місяця, згідно виставленого рахунку.

01.10.2015 договір було розірвано за згодою сторін, а орендоване приміщення повернуте балансоутримувачу згідно акту прийому-передачі.

Проте, своїх зобов'язань за договором відповідач належним чином не виконав і станом на сьогоднішній день має заборгованість з орендної плати (за квітень-вересень 2015 року) в розмірі 5 620,99 грн. про що орендарю були виставлені відповідні рахунки.

Відповідно до п. 2.2.3 договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю відповідач зобов'язаний не пізніше 30 числа, наступного за звітним сплачувати балансоутримувачу витрати на утримання орендованого нежитлового приміщення на підставі виставлених балансоутримувачем рахунків.

Господарський суд вважає вимоги позивача правомірними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

З наведеною нормою кореспондується і ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, згідно із якою господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання обома сторонами.

Відповідачем доказів сплати заборгованості за договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належать до державної власності та договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю та аргументованих заперечень проти вимог позивача не подано, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені позивач зазначає, що відповідачем в порушення умов договорів не було проведено своєчасного внесення орендної плати в передбаченому договором розмірі та відшкодування витрат на утримання нежитлового приміщення.

Відповідно до п. 3.5 договору оренди за несвоєчасне перерахування орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції, за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Приписами статті 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, не виконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 2921-ІІІ від 10.01.2002 р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги стосовно стягнення 1 118 грн. 31 коп. пені є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням інфляційних втрат та 58 грн. 29 коп. 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимоги кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги стосовно стягнення інфляційних втрат та 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони. Враховуючи, що відповідач порушив умови договірних зобов'язань, з нього на користь позивача підлягають стягненню 1 218 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат останнього зі сплати судового збору (1 розмір мінімальної заробітної плати на 01.01.2015 відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції Закону № 484-VІІІ від 22.05.2015).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 610, 629 Цивільного кодексу України, ст. 173, 193 Господарського кодексу України ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙРІН - 25" (вул. Роменська, 79/1, м. Суми, 40002; код 37283602) на користь Липоводолинської центральної районної лікарні (вул. Лікарняна, 3, смт. Липова долина, Сумська область, 42500; код 02007561) 5 620 грн. 99 коп. боргу з урахуванням інфляційних втрат, 786 грн. 51 коп. пені, 41 грн. 18 коп. 3% річних за Договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 6 від 01.06.2011; 1 426 грн. 07 коп. боргу з урахуванням інфляційних втрат, 331 грн. 80 коп. пені, 17 грн. 11 коп. 3% річних за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 01.06.2011, 1 218 грн. 00 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22.02.2016

СУДДЯ Ю.А. ДЖЕПА