РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2016Справа №910/31701/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова»
провідшкодування шкоди в сумі 50 000,00 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:
від позивача - Гоголь О.Я., представник за довіреністю;
від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 50 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 11.

Відповідно до статті 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача по справі.

На призначені судові засідання 26.01.2016, 16.02.2016 представник відповідача не з'являвся, витребуваних судом доказів не надав, про дату та час проведення судових засідань повідомлений належним чином, про що зокрема свідчать наявні в матеріалах справи оригінали поштових відправлень, з яких слідує, що поштова кореспонденція з ухвалами суду про призначення судового засідання була вручена відповідачу 25.12.2015, 01.02.2015.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судового засідання, і у разі наміру подати відзив на позовну заяву, письмові пояснення, додаткові документи, мав достатньо часу для цього.

Враховуючи встановлений ч. 1 ст. 69 ГПК України строк вирішення спору та зважаючи на те, що суд не знайшов підстав для відкладення розгляду справи, відповідно до статті 75 ГПК України суд здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.08.2014 по пр. Перемоги-пл. Г. Бреста в м. Києві була скоєна ДТП, а саме відбулося зіткнення автомобіля "Тойота", д.р.н. НОМЕР_3, яким керувала ОСОБА_4, автомобіля «Акура», д.р.н. НОМЕР_1, автомобіля «Хонда», д.р.н.НОМЕР_2 та автомобіля «Сузукі», д.р.н. НОМЕР_4.

Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем "Тойота", д.р.н. НОМЕР_3, не врахувала дорожньої обстановки та не дотрималась безпечної дистанції до автомобіля «Акура», н/з НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, після чого автомобіль «Акура» відкинуло на автомобіль «Хонда», н/з НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, після чого вказаний автомобіль «Тойота», рухаючись некеровано заднім ходом, здійснив наїзд на автомобіль «Сузукі», н/з НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_7, внаслідок чого усі вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. Дані обставини підтверджуються розгорнутою довідкою №9426223 про дорожньо-транспортну пригоду та постановою Святошинського районного суду м. Києва (справа №759/14426/14-п пр. №3/759/4808/14), копії яких містяться у матеріалах справи.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Сузукі», д.р.н. НОМЕР_4 (Застрахований автомобіль), який був застрахований позивачем на підставі Договору добровільного страхування від 11.03.2014 №116а/14к-02.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування від 11.03.2014 №116а/14к-02, страхового акту №1.001.14.13844/VESKO26303 від 15.09.2014, позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 68 009,69 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №130 758 від 16.09.2014.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм автомобіля "Тойота", д.р.н. НОМЕР_3, яким керувала ОСОБА_4, під час експлуатації вказаного автомобіля, і її вину у вчиненні ДТП та скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП України встановлено постановою Святошинського районного суду м. Києва (справа №759/14426/14-п пр. №3/759/4808/14).

На час скоєння вищевказаної ДТП (20.08.2014) цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 під час експлуатації автомобіля "Тойота", д.р.н. НОМЕР_3, на законних підставах, була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) №АІ/534569 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 0,00 грн., строк дії полісу з 03.08.2014 до 02.08.2015.

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АІ/534569 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля "Тойота", д.р.н. НОМЕР_3, на час спірної ДТП.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до п. 27.2 договору добровільного страхування розмір завданих збитків визначається Страховиком на підставі документа де визначено перелік знищених, пошкоджених або викрадених складових частин чи в цілому об'єкта страхування (дефектної відомості,Ю авто товарознавчої експертизи, акту огляду ТЗ); документа, складеного компетентними органами, про обставини, час та місце страхового випадку з зазначенням знищеного, пошкодженого або викраденого об'єкта страхування чи його частин; документа, що містить розрахунок розміру витрат на компенсацію скоєних збитків (кошторис, калькуляція СТО, авто товарознавча експертиза, тощо).

З матеріалів справи вбачається, що вартість матеріального збитку відповідно до виставленого рахунку-фактура №0008648 від 23.08.2014 та акта виконаних робіт (наданих послуг) №ТО-К-0027424 від 12.10.2014 складає 68 814,19 грн.

При цьому судом враховано, що Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Документом, який підтверджує дійсний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, є акт виконаних робіт. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжне доручення (інший документ, який підтверджує факт перерахування коштів на відновлювальний ремонт).

Відтак, реальний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля «Сузукі», д.р.н. НОМЕР_4, склав 68 814,19 грн., відповідно до акта виконаних робіт №ТО-К-0027424 від 12.10.2014. Факт виплати позивачем, як страховиком цивільно-правової відповідальності потерпілої у ДТП особи, страхового відшкодування в розмірі 68 009,69 грн. суду також доведений (підтверджується платіжним дорученням №130 758 від 16.09.2014).

Судом враховано, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 17 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Разом з тим, суд вказує, що звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. До того ж, Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону N 1961-IV, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

Таким чином після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи у позивача виникло право вимоги до відповідача в розмірі 68 009,69 грн.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АІ/534569 та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування", статей 993, 1191 ЦК України, відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50 000 грн.), у межах суми, що перейшла до позивача (68 009,69 грн.), з урахуванням того, що франшиза за полісом №АІ/534569 дорівнює 0, тобто відповідач повинен відшкодувати позивачу 50 000,00 грн.

Отже, позов підлягає задоволенню судом повністю в заявленій позивачем сумі 50 000,00 грн.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 11, ідентифікаційний код 31241449) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд.8, ідентифікаційний код 20474912) 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. страхового відшкодування, а також 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 23.02.2016

Суддя І.І. Борисенко