РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2016Справа №910/1378/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український проектно-

вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут

«Укррічтранспроект»

До Публічного акціонерного товариства «Київсоюзшляхпроект»

Про стягнення 443 553,57 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Мальована Я.П. - по дов. № 01/43 від 15.02.2016

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут «Укррічтранспроект» до Публічного акціонерного товариства «Київсоюзшляхпроект» про стягнення 443 553,57 грн., з яких: 233 007,60 грн. основного боргу, 15 352,96 грн. пені, 179 718,76 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 15 474,25 грн. - 3% річних за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору на виконання та передачу науково-технічної (проектної) продукції № 10/01 від 28.01.2010.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 порушено провадження у справі № 910/1378/16 та призначено справу до розгляду на 16.02.2016.

Позивач в судовому засіданні 16.02.2016 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 16.02.2016 не з'явився, письмовий відзив на позов не подав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, з огляду на наступне

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвалу суду від 01.02.2016 було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: м. Київ, вул. Кудрявська, 3/5, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 29.01.2016 є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 01.02.2016, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 04.02.2016, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення відправлення за № 01 2.

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 16.02.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.01.2010 між Закритим акціонерним товариством «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут «Укррічтранспроект» (виконавець) та Акціонерним товариством закритого типу «Київсоюзшляхпроект» (замовник), було укладено договір на виконання та передачу науково-технічної (проектної) продукції № 10/01 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе розробку ескізного проекту та робочої документації: «Подільський мостовий перехід через р. Дніпро в м. Києві. Забудова території урочища Горбачиха та будівництво садових будинків з метою перенесення Русанівських та Воскресенських садів з траси будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену. Підготовчі роботи. Розділи: «Водний підхід до ковша - накопичувача» та «Тимчасовий причал для розвантаження барж», а замовник зобов'язується прийняти й оплатити виконану роботу.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушення умов договору вартість виконаних позивачем робіт повністю не сплатив, в зв'язку з чим виникла зщаборгвоаність.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 887 Цивільного кодексу України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Відповідно до п. 1 ст. 843 Цивільного кодексу Країни у договорі підряду визначається ціна або способи її визначення.

Згідно з п. 2.1. договору вартість робіт, зазначених в п. 1.1. цього договору, становить у відповідності до протоколу про договірну ціну (додаток 2) 534 865,20 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно з п. 1.2. договору терміни виконання робіт визначаються календарним планом, що є невід'ємною складовою частиною даного договору (додаток 1).

Додатковою угодою № 1/10/01 від 27.05.2010 до договору сторони збільшили вартість робіт до 539 125,20 грн.

Додатковою угодою № 3 від 01.08.2011 до договору сторони дійшли згоди про необхідність проведення додаткових робіт, вартість яких становить 25 596,00 грн.

Додатковою угодою № 2/10/01 від 12.11.2010 виконавцем визначено - Товариство з обмеженою відповідальністю «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут «Укррічтранспроект».

Згідно календарного плану, що є додатком № 1 до договору робота виконується в три етапи:

І етап «Інженерні вишукування» на суму 242 922,60 грн., закінчення через 35 робочих днів з моменту підписання договору;

II етап «Ескізний проект» на суму 88791,00 грн., закінчення через 30 робочих днів після одержання інженерних вишукувань;

III етап «Випуск робочої документації» на суму 207 411,60 грн., закінчення через 70 робочих днів після початку робіт.

Додатком 1 до додаткової угоди № 3 від 28.01.2010 сторони узгодили закінчення додаткових робіт на суму 25 596,00 грн. - через 15 календарних днів після початку робіт.

Згідно з п. 1, 3 ч. 1 ст. 890 Цивільного кодексу України підрядник зобов'язаний: виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором; передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт.

Стаття 853 Цивільного кодексу України встановлює, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і вразі допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Відповідно до п. 4.1. договору після завершення робіт виконавець представляє замовнику комплект документації одночасно з актом здачі-приймання науково-технічної продукції.

Згідно з п. 4.2. договору замовник протягом 5 днів з дня одержання звітних документів і акта здачі-приймання зобов'язаний розглянути отримані матеріали, підписати акт подати обґрунтовані зауваження або мотивовану відмову від прийняття робіт.

Роботи згідно І етапу у розмірі 242 922,60 грн. були прийняті відповідачем згідно акту № 14 під 20.08.2010 здачі-прийомки науково-технічної (проектної) продукції.

Роботи згідно II етапу у розмірі 88791,00 грн. були прийняті відповідачем згідно акту № 40/1 від 15.11.2010 здачі-прийомки науково-технічної (проектної) продукції.

Роботи ІІІ етапу на суму у розмірі 207 411,60 грн. та додаткові роботи на суму у розмірі 25 596,00 грн. (загалом на суму 233 007,60 грн.) оформлені актами здачі-прийомки науково-технічної (проектної) продукції, які з боку відповідача не підписані.

Позивачем акти здачі-прийомки науково-технічної (проектної) продукції ІІІ етапу робіт та додаткових робіт були разом з претензією № 1 (№ 01/205) від 17.07.2013 надіслані відповідачу для підписання.

Відповідач у відповідь на претензію позивача листом № 418 від 15.08.2013 на суму 233 007,60 грн. повідомив, що не має можливості провести розрахунки, у зв'язку з відсутністю коштів та запевнив позивача про те, що при надходженні коштів від генерального замовника кошти будуть сплачені відповідачу.

Позивач повторно звернувся до відповідача з претензією № 2 (№ 01/134) від 20.08.2014 надіславши з нею акти здачі-прийомки науково-технічної (проектної) продукції ІІІ етапу робіт та додаткових робіт для підписання та з вимогою сплатити вартість робіт в сумі 233 007,60 грн.

Відповідач листом № 288 від 08.09.2014 звернувся до позивача з проханням надати час для добровільного перерахунку коштів та підписані акти не повернув.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на день подання позовної заяви акти здачі-приймання III етапу робіт та додаткових робіт відповідачем не підписані, а вартість таких робіт не оплачена. Жодних зауважень щодо робіт або мотивованої відмови від прийняття робіт відповідачем не подано.

Оскільки відповідач мотивованої відмови від підписання актів здачі-прийомки науково-технічної (проектної) продукції ІІІ етапу робіт та додаткових робіт не надав, суд приходить до висновку, що роботи виконані позивачем належним чином та прийняті відповідачем.

Відповідно до ст. 889 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Пунктом 2.2. договору визначено, що оплата здійснюється відповідно до календарного плану робіт при умові одержання коштів від генерального замовника.

Строк виконання зобов'язання по сплаті вартості виконаних робіт договором та календарним планом не встановлено, а отже кредитор вправі вимагати його виконання у порядку ст. 530 Цивільного кодексу України, положеннями якої передбачено: якщо строк (термін) виконання зобов'язання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як свідчать матеріали справи відповідна вимога на суму 233 007,60 грн. (претензія № 1 (№ 01/205) від 17.07.2013) була вручена відповідачу 22.07.2013.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов'язання щодо оплати виконаних робіт у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість, яка не оспорена відповідачем та складає 233 007,60 грн.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 233 007,60 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату за виконані роботи не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України всі правочини щодо забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором повинні здійснюватися виключно у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 5.6. договору за несвоєчасну оплату виконаних робіт замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неплатежу за кожний день прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов'язання щодо оплати за виконані роботи.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по сплаті виконаних робіт відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу, крім суми основного боргу, пеню розмір якої, за обґрунтованими розрахунками позивача становить 15 352,96 грн. за період з 19.08.2013 по 19.02.2014.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 15 352,96 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті виконаних робіт, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 179 718,76 грн. збитків від зміни індексу інфляції за період з 19.08.2013 по 30.09.2015 та 15 474,25 грн. - 3% річних за період з 19.08.2013 по 04.11.2015.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 179 718,76 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 15 474,25 грн. - 3% річних (за обґрунтованими розрахунками).

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем не надав.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут «Укррічтранспроект» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київсоюзшляхпроект» (01601, м. Київ, вул. Кудрявська, 3/5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут «Укррічтранспроект» (04071, м. Київ, вул. Електриків, 12, ) 233 007 (двісті тридцять три тисячі сім) грн. 60 коп. основного боргу, 15 352 (п'ятнадцять тисяч триста п'ятдесят дві) грн. 96 коп. пені, 179 718 (сто сімдесят дев'ять тисяч сімсот вісімнадцять) грн. 76 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 15 474 (п'ятнадцять тисяч чотириста сімдесят чотири) грн. 25 коп. - 3% річних, 6 653 (шість тисяч шістсот п'ятдесят три) грн. 30 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 22.02.2016.

Суддя В.В.Сівакова