ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 лютого 2016 р. Справа № 918/1420/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу за позовом Відкритого акціонерного товариства "Оснастка"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Волинська фабрика гофротари"

про стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 2212,67 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_2

від відповідача: представник ОСОБА_3

Статті 20,22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводів з підстав визначених статтею 20 ГПК України не заявлено.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "Оснастка" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Волинська фабрика гофротари" про стягнення в сумі 2212,67 грн., з яких: 1622,26 грн. сума основного боргу, 350,41 грн. пеня, 240 грн. 30% річних.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідач не виконав належним чином умови укладеного між сторонами договору оренди приміщення № 10-24/13 від 01.01.2013 року та договору оренди майна (інженерні комунікації) № 10-25/13 від 01.01.2013 року.

До винесення рішення по справі представник позивача подала суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 1943,56 грн., з яких: 1427,32 грн. основного боргу; 364,17 грн. 30% річних; 152,07 грн. пені.

Дана заява подана у відповідності до норм ГПК України, а відтак приймається судом

до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву, із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

01 січня 2013 року між Відкритим акціонерним товариством "Оснастка" (надалі-позивач, орендодавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Волинська фабрика гофротари" (надалі відповідач, орендар) було укладено договір оренди приміщення № 10-24/13 від 01.01.2013 року та договір оренди майна (інженерні комунікації) № 10-25/13 від 01.01.2013 року.

Відповідно до договору оренди приміщення № 10-24/13 від 01.01.2013 року орендодавець надає, а орендар приймає в тимчасове володіння приміщення в будівлі АПК (9-ти поверховій) 6 поверх в будівлі енергоблоку та обслуговуючу територію з 01.01.2013 року по 30.06.2013 року, площа, що орендується: 19,7 м.кв. - приміщення під офіс, 8,9 м.кв.-обслуговуюча територія, що знаходиться за адресою: м.Нововолинськ, Волинської області, вул. Луцька,25.(пункт 1.1., 1.2., 4.1 договору).

Згідно п. 5.1. Договору розмір орендної плати за базовий місяць (січень) місяць ( з урахуванням ПДВ) становить: 22,00 грн. за 1 (один) м.кв. приміщення під офіс і 0,80 грн. за 1 (один) м.кв. обслуговуючих площ.

Згідно з пунктом 5.2. договору орендна плата за поточний місяць сплачується Орендарем грошовими коштами на розрахунковий рахунок, або в касу Орендодавця не пізніше 5 числа поточного місяця.

Відповідно до договору оренди майна № 10-25/13 від 01.01.2013 року орендодавець надає, а орендар приймає в тимчасове платне користування майно (інженерні комунікації), перелік яких зазначений в акті передачі обладнання до договору.

Відповідно до п. 3.2. орендна плата за користування орендованим майном на базовий (січень) місяць становить 1602,00 грн. за місяць в т.ч. ПДВ - 267,00 грн.(акт передачі обладнання до договору).

Відповідно пункту 3.3. договору орендна плата сплачується грошовими коштами на розрахунковий рахунок, або в касу Орендодавця не пізніше 5 числа поточного місяця, з урахуванням щомісячного індексу інфляції до суми орендної плати.

Згідно п.5.2. та 3.3. Договорів оренди Відповідачу було нараховано 16781,82 грн. орендної плати, з якої Відповідач оплатив 12863,80 грн. Сума боргу за оренду, на день подання позову складала 1622,26 гривень.

Усупереч наведеному, відповідач свої договірні зобов'язання не виконує належним чином, внаслідок чого за користування приміщенням та майном за ним обліковується заборгованість ( з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) в розмірі 1427,32 грн. за період з січня по серпень 2013 року.

13 лютого 2015 року на адресу відповідача було направлено вимогу №10/73 з вимогою оплатити борг у сумі 1622,26 грн., проте зазначена претензія відповідачем залишена без задоволення. ( а.с. 12).

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У силу вимог частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1, 2 статті 193 господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 ЦК України, частини 6 статті 193 ГК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Станом на час розгляду справи відповідачем неоплачено плату за оренду приміщення та майна згідно з умовами договору № 10-24/13 від 01.01.2013 року та №10-25/13 від 01.01.2013 року, на загальну суму 1427,32 грн. за період з січня по серпень 2013 року, доказів сплати вказаної заборгованості відповідач суду не надав.

На підставі вище викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 1427,32 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань щодо орендної плати позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 152,07 грн., за період з 11.03.2013р по 10.09.2013р. та 364,17 грн., 30% річних за період з 11.03.2013р по 10.09.2013р., які розраховані за кожний період заборгованості.

Пунктом 9.1 Договору № 10-24/13 та п.7.1. Договору № 10-25/13 передбачено, що у випадку прострочення по сплаті орендних платежів нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент проведення розрахунків, 30% річних від суми боргу за кожний день прострочення.

Відповідно до частини 1 статті 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько - правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (частина 1 статті 216 ГК України).

У силу вимог частин 1, 2 статті 217 ГК України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з частиною 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За змістом статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок нарахованих позивачем сум пені та 30% річних прийшов до висновку що наданий позивачем розрахунок є вірним, відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 152,07 грн. та 364,17 грн. 30% річних (за період з січня 2013 року по серпень 2013 року) є законними, обґрунтованими, відповідачем не спростованими, а відповідно такими що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивач довів наявність заборгованості по орендній платі, а відповідач вказаних обставин належними та достатніми доказами не спростував, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, так як спір виник внаслідок його неправомірних дій.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Волинська фабрика гофротари" (33027, м. Рівне, вул. Данила Галицького, 5/1, ) на користь Відкритого акціонерного товариства "Оснастка" (45403, Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Луцька,25, ) основний борг у сумі 1427,32 грн.(одну тисячу чотириста двадцять сім грн.) 32 коп., 364,17 грн. (триста шістьдесят чотири грн.) 17 коп.-30% річних; 152,07 грн.(сто п"ятьдесят дві грн.) 07 коп. пені, та 1218 гривень судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 19 лютого 2016 року.

Суддя Марач В.В.