ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.02.2016 р. Справа № 31/117-2010

Господарський суд Львівської області, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Приватного підприємства „Львів Мет Союз, м. Городок, Львівська область, про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 31/117-2010:

за позовом: Львівського міжрайонного транспортного прокурора в інтересах держави в особі

позивача-1: Міністерства інфраструктури України, м. Київ

позивача-2: Державного територіально-галузевого обєднання Львівська залізниця, м. Львів

до відповідача: Приватного підприємства Львів Мет Союз, м. Городок, Львівська область

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, м. Львів

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів: ОСОБА_2 відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів

про: усунення перешкод у користуванні майном

Головуючий суддя Артимович В.М.,

судді Манюк П.Т., Фартушок Т.Б.,

секретар судового засідання Струк Н.Р.

Представники сторін:

від прокуратури: ОСОБА_3 прокурор відділу;

від позивача-1: не зявився;

від позивача-2: ОСОБА_4 представник;

від відповідача: не зявився;

від третьої особи 1: не зявився;

від третьої особи 2: не зявився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла заява Приватного підприємства „Львів Мет Союз, м. Городок, Львівська область, про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 31/117-2010 за позовом Львівського міжрайонного транспортного прокурора в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, м. Київ, та Державного територіально-галузевого обєднання Львівська залізниця, м. Львів, до Приватного підприємства Львів Мет Союз, м. Городок, Львівська область, за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, м. Львів, та за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів ОСОБА_2 відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів, про усунення перешкод у користуванні майном.

Рішенням господарського суду Львівської області від 05.05.2014 р. у задоволенні позову Львівського міжрайонного прокурора в інтересах позивачів - Міністерства інфраструктури України, м. Київ, та Державного територіально-галузевого обєднання Львівська залізниця, м. Львів, відмовлено повністю, судові витрати покладено на позивачів, стягнуто з Міністерства інфраструктури України в дохід Державного бюджету України 42,50 грн. державного мита, стягнуто з Державного територіально-галузевого обєднання Львівська залізниця в дохід Державного бюджету України 42,50 грн. державного мита.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.11.2014 р. апеляційні скарги задоволені, рішення господарського суду Львівської області від 05.05.2014 у справі 31/117-2010 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, зобовязано Приватне підприємство „Львів Мет Союз усунути перешкоди у здійсненні Міністерством інфраструктури України та Державним територіально-галузевим обєднанням Львівська залізниця права володіння, користування та розпорядження вантажно розвантажувальною платформою (технічною рампою) станції Підзамче на вул. Караїмській у м. Львові, шляхом звільнення її від майна, що зареєстроване за Приватним підприємством Львів Мет Союз у м. Львові по вул. Караїмській, 11 б , а саме: складу-ангару, площею 360,0 кв.м.; навісу, площею 119,5 кв.м.; побутового приміщення, площею 33,6 кв.м.; нежитлового приміщення, площею 62,4 кв.м.; складу № 1, площею 28,6 кв.м.; складу № 2, площею 159,1 кв.м.; туалету-душевої, площею 5,9 кв.м., огорожі металевої, огорожі бетонної, воріт, мощення асфальтового; стягнуто з Приватного підприємства Львів Мет Союз в дохід Державного бюджету 85,00 грн. державного мита, стягнуто з Приватного підприємства Львів Мет Союз на користь Державного територіально-галузевого обєднання Львівська залізниця 2556,00 грн. витрат на оплату вартості судової експертизи; стягнуто з Приватного підприємства Львів Мет Союз на користь Державного територіально-галузевого обєднання Львівська залізниця 609,00 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

13.11.2014 р. на виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 04.11.2014 р. видано відповідні накази.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.12.2014 р. в задоволенні касаційної скарги Приватного підприємства "Львів Мет Союз" відмовлено, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04.11.2014 р. залишено без змін.

Статтею 115 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Наказ господарського суду є виконавчим документом у розумінні ст. 116 Господарського процесуального кодексу України та п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» і підлягає виконанню відповідно до вимог цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусове виконання наказу господарського суду Львівської області від 13.11.2014 року № 31/117-2010, постановою державного виконавця Шевченківським ВДВС Львівського МУЮ від 19.01.2015 р. про відкриття виконавчого провадження, відкрито виконавче провадження №45994149, боржником по якому є ПП «Львів Мет Союз».

Ухвалою суду від 01.10.2015 р. заяву прийнято до розгляду, розгляд заяви призначено на 04.11.2015 р.

У звязку з перебуванням судді Фартушка Т.Б. у відпустці автоматизованою системою документообігу визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Артимович В.М., судді Коссак С.М., Пазичев В.М.

04.11.2015 р. на розгляд суду представник відповідача подав клопотання з проханням відкласти розгляд справи.

30.11.2015 р. на розгляд суду від ТзОВ „Шольц Утилізатор АГ надійшов відзив на заяву ПП „Львів Мет Союз про заміну сторони у виконавчому провадженні.

У звязку з перебуванням суддів Коссака С.М. та Пазичева В.М. у відпустці автоматизованою системою документообігу визначено наступний склад колегії: головуючий суддя Артимович В.М., судді Фартушок Т.Б., Манюк П.Т.

27.01.2016 року за вх.№3070/16 представник ДТГО „Львівська залізниця подав пояснення по справі.

28.01.2016 р. на розгляд суду представник відповідача подав клопотання з проханням відкласти розгляд справи.

В судове засідання 10.02.2016 р. зявилися представники прокуратури та позивача-2, надали пояснення по суті справи. При цьому представник позивача-2 та прокурор просили суд задоволити подану заяву. Представники позивача-1, відповідача та третіх осіб не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Дослідивши подану заяву, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі була матеріально-правова вимога про усунення позивачам перешкод у користуванні належним їм на праві власності майном шляхом звільнення його від майна відповідача, що належить йому на праві власності та безпідставно і неправомірно знаходиться на вантажно-розвантажувальній платформі (технічній рампі) ст. Підзамче, що входить до комплексу будівель і споруд станції Підзамче у м. Львові по вул.Огіркова,1, які є державною власністю та закріплені за ДТГО "Львівська залізниця" на праві господарського відання та перебуває на балансі відокремленого підрозділу «Львівська дирекція залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця».

Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

За своїм призначенням способи захисту цивільних прав та інтересів можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в зясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обовязків. Відповідно до них цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обовязки.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ст. 12 ЦК України).

Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1).

При їх здійсненні особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч. 2). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням правом в інших формах (ч. 3). При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч. 4). Не допускається використання цивільних прав для неправомірного обмеження конкуренції, зловживанням монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція (ч. 5).

У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч.ч. 2-5 ст. 13 ЦК України, суд може зобовязати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Зокрема, згідно із ч. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень чч. 2-5 ст. 13 ЦК України.

Покладення обовязку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні субєктивного права. Зокрема, застосовується у справах за позовами про усунення перешкод власнику в користуванні своїм майном (ст. 391 ЦК України).

За своєю правовою природою, негаторний позов - це титульний позов, тому його має право заявляти тільки власник (ст.304 ЦК України) або законний власник, що захищають своє право володіння (ст.305 ЦК України).

Негаторний позов є позовом про заборону, відповідно його предметом може виступати як вимога про припинення існуючих перешкод, так і вимога про винесення судової заборони правопорушуючої діяльності надалі третьої особи, та стосується конкретно визначеного позивачем обєкта правопорушення, який виступає відповідачем у справі як порушник права власника або законного володільця.

Порушник права в цьому випадку не відбирає річ у свою користь і не применшує право уповноваженої суб'єкта, а вторгається в його власницьку сферу, у сферу виняткового користування та володіння річчю.

Отже, негаторний позов це позов про заборону, який може або забороняти відповідачеві вчиняти певні дії (пасивне зобов'язування), або накладати на нього обов'язок по здійсненню деяких дій (активне зобов'язування), і таким чином усуває негативні наслідки правопорушення, нерозривно повязаного з особою правопорушника та обєктом правопорушення, який належить правопорушнику та використання якого обмежує право уповноваженого субєкта в здійсненні свого субєктивного права в користування своїм майном..

Таким чином, негаторний позов є універсальним (в рамках системи речової захисту) засобом захисту, спрямованим на відновлення положення по нормальному і природному володінню і користуванню власником його річчю, або його речовим правом і на припинення перешкод і стиснень у сфері виняткових повноважень власника і реалізується в судової формі за допомогою позову, сфера застосування якого стосується тільки вирішення спорів про усунення незаконних фактичних перешкод і утисків від конкретного субєкта правопорушення-відповідача у справі.

За загальним правилом, негаторний позов пред'являється у випадках, коли власник має свою річ у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно її використовувати або розпоряджатися нею.

Позивачем цього позову може бути власник або титульний володілець, у якого перебуває річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем лише особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користуватися чи розпоряджатися річчю.

Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьою особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Крім того, негаторний позов має на меті усувати тривалі порушення зазначених повноважень власника.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.11.2014 р. у справі № 31/117-2010 зобовязано ПП «Львів Мет Союз» усунути перешкоди у здійсненні Міністерством інфраструктури України та ДТГО «Львівська залізниця» права володіння, користування та розпорядження вантажно-розвантажувальною платформою (технічною рампою) станції Підзамче на вул. Караїмській у м. Львові, шляхом її звільнення від майна, що зареєстроване 21.12.2009 р. ОСОБА_1 комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» за ПП «Львів Мет Союз» на праві власності на підставі на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2009 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 2389.

Тобто, судовим рішенням, наказ на примусове виконання якого знаходиться на виконанні Шевченківського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції, боржника зобовязано звільнити розвантажувальну платформу (технічну рампу) станції Підзамче на вул. Караїмській у м. Львові від належного саме йому на праві власності майна, яке розміщено та цій технічній рампі.

Водночас, як зазначає боржник у своїй заяві про заміну сторони виконавчого провадження від 30.09.2015 року №30/091 та підтверджується наявними у справі матеріалами, останнім майно, звільнення якого є предметом виконавчого провадження, відчужено ТзОВ «Шольц Утилізатор АГ» за договорами купівлі-подажу ? частини обєктів нерухомості нерухомого майна від 02.01.2015 року та від 03.01.2015 року, посвідчених приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Право власності на вказане вище нерухоме майно по вул. Караїмська, 11б у м. Львові, звільнення від якого є предметом виконавчого провадження, зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Шольц Утилізатор АГ», про що свідчать витяги з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.01.2015 р. та від 03.01.2015 р. відповідно.

Отже, на момент відкриття Шевченківським ВДВС Львівського МУЮ виконавчого провадження № 45994149 19.01.2015 року, майно, яке підлягало знесенню боржником, не перебувало у власності боржника. Власником цього майна є ТзОВ «Шольц Утилізатор АГ», що підтверджено наявними у справі доказами.

Вирішуючи питання про неможливість ПП «Львів Мет Союз» особисто виконати наказ господарського суду Львівської області № 31/117-2010 від 13.11.2014 р. по звільненню нерухомого майна по вул. Караїмській, 11б у м. Львові, господарський суд виходить з того, що право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі відповідно Перший протокол; Конвенція). Держави-учасниці Конвенції зобовязані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні.

Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності, закріпленому у ст. 41 Конституції України, відповідно до якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При цьому держава повинна дотримуватися усталених принципів правомірного втручання, зокрема тих, що напрацьовані Європейським судом з прав людини, через рішення якого відбувається розуміння змісту норм Конвенції, Першого протоколу, їх практичне застосування.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини застосовується українськими судами як джерело права.

За таких обставин, враховуючи, що під час примусового виконання наказу господарського суду Львівської області у справі № 31/117-2010 від 13.11.2014 р. встановлено, що відбулася зміна власника нерухомого майна, звільнення якого необхідно здійснити боржником, як власником майна відповідно до судового наказу, суд погоджується з доводами заявника, що здійснювати будь-які дії з майном (в даному випадку звільненням), яке не перебуває у власності боржника за виконавчим документом ПП «Львів Мет Союз» є неможливим, оскільки такі дії порушуватимуть конституційно закріплений принцип непорушності права власності ТзОВ «Шольц Утилізатор АГ» на це майно, власником якого він є, в противному випадку такі дії призведуть до фактичного пошкодження та знищення такого майна, що законодавчо є неприпустимим та порушуватиме ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Судом враховується, що згідно зі ст. 25 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності субєкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені у судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обовязкові для нього так само, як вони були обовязкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Згідно з п.1.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначеною статтею ГПК передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України). У разі заміни кредитора в зобов'язанні не в повному обсязі (у подільному зобов'язанні; в разі передачі новому кредитору права на стягнення неустойки окремо від передачі прав вимоги за основним зобов'язанням тощо) новий кредитор є правонаступником первісного кредитора лише в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу відповідних прав, якщо інше не встановлено договором або за законом (стаття 514 Цивільного кодексу України); при цьому якщо правонаступником заявляються відповідні вимоги, то вважається, що позов подано кількома позивачами (стаття 23 ГПК). Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 25 ГПК допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення, і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом певних обставин, але з повідомленням сторін, оскільки інше суперечило б приписам частини другої статті 22 ГПК стосовно прав сторін у судовому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником), тому у кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права, які мали місце.

Таким чином процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов'язків сторони у справі до іншої особи у зв'язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Статтею ж 520 ЦК України передбачено, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Як зазначено у заяві, підставою для здійснення правонаступництва заявник вважає зміну власника нерухомого майна, звільнення якого необхідно здійснити на виконання судового наказу.

Правонаступництво - це перехід прав і обовязків від одного субєкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим. За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обовязки того субєкта, якому вони належали раніше. За часткового правонаступництва, від одного до іншого субєкта переходять лише окремі права і обовязки.

Як вбачається з матеріалів справи, зміна власника нерухомого майна, яке необхідно звільнити, відбулася на підставі укладених між ПП «Львів Мет Союз» та ТзОВ «Шольц Утилізатор АГ» договорів купівлі-продажу ?? частини обєктів нерухомості нерухомого майна, посвідчених приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 02.01.2015 р., згідно якого відчужено ? частина обєкта нерухомості нерухомого майна, загальною площею 769,0 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Львів, вул. Караїмська, 11б, та від 03.01.2015 р., згідно якого відчужено решту ? частини обєктів нерухомості нерухомого майна, загальною площею 769,0 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Львів, вул. Караїмська, 11б.

Отже, в даному випадку не мав місце перехід прав та обовязків, зокрема на підставі ст. 520 ЦК України, а відбулося їх припинення і виникнення нових на підставі укладеного між сторонами договору купівлі-продажу. В такому разі зміна власника майна не має наслідком заміну сторони у зобовязанні.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що в даних спірних правовідносинах відсутнє правонаступництво ТзОВ «Шольц Утилізатор АГ» за ПП «Львів Мет Союз» щодо виконання судового наказу у виконавчому провадженні, а, отже, у господарського суду відсутні підстави для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником, передбачені ст. 25 ГПК України.

Таким чином, заява ПП «Львів Мет Союз» про заміну боржника правонаступником у процесі виконавчого провадження не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 25, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Приватного підприємства «Львів Мет Союз» про заміну боржника ПП «Львів Мет Союз» правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Шольц Утилізатор АГ» у виконавчому провадженні № 45994149 відмовити.

Головуючий суддя Артимович В.М.

Судді Манюк П.Т.

ОСОБА_6