номер провадження справи 30/77/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2016 Справа № 908/3313/14

за позовом: Запорізької місцевої прокуратури № 2 (69035, м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 5) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 206)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Запорізький абразивний комбінат (69014, м. Запоріжжя, вул. Димитрова, 44)

про стягнення 5931344,11 грн. збитків у вигляді недоотриманих доходів за фактичне використання земельної ділянки;

Суддя Кагітіна Л.П.

За участю представників сторін та учасників процесу:

Від прокуратури ОСОБА_1, посвідчення № 035883 від 05.10.2015 р.;

від позивача ОСОБА_2, довіреність № 01/02-17/00676 від 05.01.2016 р.;

від відповідача ОСОБА_3, довіреність № 14/3483 від 25.12.2015 р.;

Прокурор міста Запоріжжя звернувся до господарського суду Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Запорізької міської ради з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства Запорізький абразивний комбінат 5931344,11 грн. збитків у вигляді недоотриманих бюджетом доходів за фактичне використання земельної ділянки.

В обґрунтування своїх позовних вимог прокурор посилається на приписи ст.ст. 152, 156, 157 Земельного кодексу України, п.п. 1, 2, 3 ,5 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284, ст. 22 Цивільного кодексу України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 16, 33, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». При цьому вказує, що рішенням Запорізької міської ради від 21.10.2011 № 4 «Про передачу в оренду ПАТ «Запоріжабразив» земельних ділянок по вул. Димитрова, 44 для розташування промислового майданчика та пам'ятника загиблим робітникам абразивного комбінату» було зобов'язано ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» в двомісячний термін після прийняття даного рішення укласти з Запорізькою міською радою договір оренди землі. В установлений рішенням строк відповідачем договір оренди землі не укладено, внаслідок чого орендна плата за користування земельними ділянками не сплачується. Комісією по визначенню та відшкодуванню збитків у сфері земельних відносин, створеної на підставі рішення Запорізької міської ради № 43 від 27.03.2013 р. «Про створення комісії по визначенню та відшкодуванню збитків у сфері земельних відносин» складено акти №5 та № 6 про визначення розміру збитків, завданих місцевому бюджету внаслідок користування земельною ділянкою площею 499316 кв.м. та площею 152 кв.м., розташованих в м. Запоріжжі по вул. Димитровій, 44, без оформлення правовстановлюючих документів. За доводами прокурора, невідшкодування відповідачем завданих збитків за використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів порушує інтереси громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

Ухвалою господарського суду від 10.09.2014 р. порушено провадження у справі №908/3313/14, присвоєно справі номер провадження 30/77/14, розгляд якої призначено на 09.10.2014 р. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті.

Ухвалою господарського суду від 26.09.2014 р. у звязку із відрядженням судді Кагітіної Л.П. та знаходженням з 29 вересня 2014 р. по 10 жовтня 2014 р. у Дніпропетровському регіональному відділенні Національної школи суддів України судове засідання перенесено з 09.10.2014 р. на 23.10.2014 р.

Ухвалою суду від 23.10.2014 р. на підставі ст. 69 ГПК України строк вирішення спору продовжено за клопотанням відповідача, розгляд справи відкладено до 21.11.2014 р.

Ухвалою від 21.11.2014 р. у справі № 908/3313/14 задоволено клопотання відповідача та зупинено провадження у даній справі до розгляду адміністративної справи № 335/7793/14-а за позовом ПАТ Запорізький абразивний комбінат до Запорізької міської ради про визнання дій протиправними дій, скасування рішення та актів.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2015 р. у справі №335/7793/14-а адміністративний позов ПуАТ «Запорізький абразивний комбінат» до Виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання дій протиправними та скасування рішення в частині затвердження актів залишено без задоволення.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2015р. у справі №335/7793/14-а постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04.03.2015 р. у даній справі залишено без змін.

14.01.2016 р. канцелярією суду отримано клопотання позивача про поновлення провадження у справі у звязку з прийняттям постанови у справі №335/7793/14-а.

Ухвалою від 18.01.2016 р. провадження у справі № 908/3313/14 поновлено з 11.02.2016 р., розгляд справи призначено на 11.02.2016 р.

До початку судового засідання канцелярією суду отримано від позивача додаткові письмові пояснення, в яких позивач в повному обсязі підтримує доводи, викладені у позові. Нарахування збитків вважає правомірним, оскільки в діях відповідача наявний склад правопорушення щодо відшкодування збитків. При цьому вказує, що на звернення відповідача йому було надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, проект відведення земельних ділянок площею 49,9316 га та 0,0152 га по вул. Димитрова, 44 розроблявся на замовлення відповідача та є його власністю. Вважає, що міська рада виконала всі залежні від неї дії для того, щоб договір оренди було укладено, зокрема пунктом 5.1 та 5.2 рішення міської ради № 4 від 21.10.2011р. покладено обовязок здійснити заходи щодо укладення договорів оренди саме на відповідача. Зауважує, що внаслідок протиправних дій відповідача територіальній громаді м. Запоріжжя завдано збитки у вигляді недоотримання надходжень до місцевого бюджету за користування земельною ділянкою, комунальної форми власності, які б територіальна громада м. Запоріжжя отримала, якби ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» виконав рішення № 4.

Відповідач Публічне акціонерне товариство «Запорізький абразивний комбінат» у відзиві на позов проти доводів позовної заяви заперечує. При цьому, посилається на відсутність в даному випадку усіх елементів складу цивільного правопорушення, що є необхідною підставою для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків. Також зауважує, що статтею 156 Земельного кодексу України не передбачено такої підстави настання цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам як не оформлення правовстановлюючого документу (договору оренди) у строк, встановлений органом місцевого самоврядування. Відзначає, що відповідно до наказу «Про перетворення Запорізького абразивного комбінату у відкрите акціонере товариство від 25.10.1995 року за № 1379, регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області передало відкритому акціонерному товариству «Запорізький абразивний комбінату» ряд об'єктів нерухомості у власність, які розташовані на спірній земельній ділянці. Разом з тим вказує, що у відповідності до ч. 3 ст. 30 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент придбання ПАТ «ЗАК» нерухомого майна) при передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об'єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди, що свідчить про те, що ПАТ «ЗАК» є законним користувачем.

За клопотанням прокурора та представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

Присутній у судовому засіданні прокурор в повному обсязі підтримав вимоги, викладені у позові, а також заявив клопотання про здійснення процесуального правонаступництва у звязку з реорганізацією Прокуратури міста Запоріжжя.

На електронну пошту суду до початку судового засідання від Запорізької місцевої прокуратури № 2 надійшло клопотання № 179-489-14, в якому керівник Запорізької місцевої прокуратури № 2 просить здійснити процесуальне правонаступництво прокуратури міста Запоріжжя на Запорізьку місцеву прокуратуру № 2.

Згідно з приписами ст. 25 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Пунктом 1-1 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII визначено, що з моменту набуття чинності вказаним Законом та до утворення місцевих прокуратур їх повноваження здійснюють міські, районні, міжрайонні, районні у містах прокуратури.

У зв'язку із набранням 15 грудня 2015 року чинності статтею 12 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-УП на території м, Запоріжжя міські, районні, районні у містах та міжрайонні прокуратури припинили свою діяльність шляхом реорганізації у місцеві прокуратури.

Відповідно до Додатку до Закону України "Про прокуратуру" на території м.Запоріжжя створено, зокрема, Запорізьку місцеву прокуратуру №2, до територіальної юрисдикції якої належать території Комунарського, Орджонікідзевського районів м.Запоріжжя та Запорізького району.

Згідно з наказом Генерального прокурора України від 23 вересня 2015 року № 80ш місцеві прокуратури на території Запорізької області утворюються шляхом реорганізації відповідних міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур за територіальним принципом.

Зважаючи на наведене суд вважає необхідним здійснити процесуальне правонаступництво та замінити Прокуратуру міста Запоріжжя на її на її правонаступника Запорізьку місцеву прокуратуру № 2.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Щодо доводів відповідача про не направлення міською радою пропозиції з відповідним проектом договору оренди вказує, що за приписами діючого законодавства пропозиція щодо укладення договору оренди має надходити від майбутнього орендаря.

Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов.

В судовому засіданні 11.02.2016 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін в судовому засіданні, суд

ВСТАНОВИВ:

21.10.2011 р. рішенням сесії Запорізької міської ради від №4 «Про передачу в оренду ПАТ «Запоріжабразив» земельних ділянок по вул. Димитрова, 44 для розташування промислового майданчику та памятника загиблим робітникам абразивного комбінату» (надалі рішення № 4) було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Димитрова, 44 Публічному акціонерному товариству «Запорізький абразивний комбінат».

Пунктом 2 рішення № 4 встановлено та затверджено межі і розмір земельних ділянок загальною площею 49,9468 га по вул. Димитрова, 44 згідно з планом, що додається в тому числі:

- земельної ділянки площею 49,9316 га для розташування промислового майданчика;

- земельної ділянки площею 0,0152 га для розташування памятника загиблим робітникам абразивного комбінату.

Згідно з п. 3 рішення № 4 вирішено передати в оренду ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» строком до 20.09.2014 р. земельні ділянки загальною площею 49,9468 га (землі промисловості) по вул. Димитрова, 44 за рахунок земель Запорізької міської ради, в т.ч.:

- земельну ділянку (кадастровий номер :07:036:0104) площею 49,9316 га для розташування промислового майданчика;

- земельну ділянку (кадастровий номер :07:036:0106) площею 0,0152 га для розташування памятника загиблим робітникам абразивного комбінату.

Пунктом 5.1 рішення № 4 зобов'язано ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» у двомісячний термін після прийняття даного рішення укласти з Запорізькою міською радою договори оренди землі, подати їх на державну реєстрацію та одержати в установленому порядку.

В подальшому, у звязку з відсутністю укладеного договору землі, Комісією по визначенню та відшкодуванню збитків у сфері земельних відносин, створеної на підставі рішення Запорізької міської ради №43 від 27.03.2013 "Про створення комісії по визначенню та відшкодуванню збитків у сфері земельних відносин", складено акти № 5 та № 6 про визначення розміру збитків, завданих місцевому бюджету ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» внаслідок користування земельною ділянкою площею 499316 кв.м. та площею 152 кв.м. розташованих в м. Запоріжжя по вул. Димитровій, 44, без оформлення правовстановлюючих документів.

23.05.2014 р. Виконавчим комітетом Запорізької міської ради було прийнято рішення №184 «Про затвердження актів про визначення розміру збитків, заподіяних в наслідок користування земельними ділянками без правовстановлюючих документів».

Згідно акта про визначення розміру збитків №5, розрахунковий розмір збитків за використання земельної ділянки без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 22.12.2011 р. по 14.11.2013 р. складає:

- з 22.12.2011 по 31.12.2011 - 83702,78 грн.;

- з 01.01.2012 по 31.12.2012 - 3026672,64 грн.;

- з 01.01.2013 по 14.11.2013 - 2820617,84 грн.

Згідно акта про визначення розміру збитків №6, розрахунковий розмір збитків за використання земельної ділянки без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 22.12.2011 р. по 14.11.2013 р. складає

- з 22.12.2011 по 31.12.2011 - 4,48 грн.;

- з 01.01.2012 по 31.12.2012 - 156,31 грн.;

- з 01.01.2013 по 14.11.2013 - 190,06 грн.

Згідно з п. 2 рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 184 від 23.05.2014 р. «Про затвердження актів про визначення розміру збитків, заподіяних в наслідок користування земельними ділянками без правовстановлюючих документів» ПАТ «Запоріжабразив» зобовязано сплатити збитки, що визначені в акті не пізніше одного місяця після затвердження акта.

За доводами прокурора, які підтримано позивачем, неотримання місцевим бюджетом сум орендних платежів за користування без правовстановлюючих документів земельними ділянками загальною площею 49,9468 га (землі промисловості) по вул. Димитрова, 44 за рахунок земель Запорізької міської ради порушує права територіальної громади в особі Запорізької міської ради.

Позовні вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства Запорізький абразивний комбінат 5 931 344,11 грн. збитків у вигляді недоотриманих бюджетом доходів за фактичне використання земельної ділянки є предметом судового розгляду у даній справі.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, вислухавши пояснення прокурора та представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури покладено представництво інтересів держави в судових органах.

Прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Прокуратура набула права визначати наявність інтересів держави у конкретних спірних правовідносинах, які підлягають захисту та вирішенню у судовому порядку.

Статтею 20 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів, прокурор має право звертатись до суду з заявою про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб. Згідно приписів ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою для представництва інтересів держави в суді є наявність порушень або загроза порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Згідно ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. У позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність її захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999р. № 3-рп/99, щодо офіційного тлумачення положень вищевказаної статті 2, під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Згідно зі ст.ст. 10, 20 Закону України «Про місцеве самоврядування» міські ради, як органи місцевого самоврядування представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування. Однією з основних функцій держави, що віднесена до компетенції міських рад, є регулювання земельних відносин.

Викладене свідчить, що позов подано прокурором в межах наданих йому державою повноважень в інтересах уповноваженої державою здійснювати функції у спірних відносинах особи Запорізької міської ради.

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 13 Конституції України, яка є основним законом України, визначено, що земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (ст. 14 Конституції України).

Згідно із ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Як встановлено господарським судом, рішенням позачергової сесії шостого скликання Запорізької міської ради № 4 від 21.10.2011 р. ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» передано в оренду земельні ділянки загальною площею 49,9468 га (землі промисловості) по вул. Димитрова, 44 за рахунок земель Запорізької міської ради, в т.ч.: земельну ділянку (кадастровий номер :07:036:0104) площею 49,9316 га для розташування промислового майданчика, земельну ділянку (кадастровий номер :07:036:0106) площею 0,0152 га для розташування памятника загиблим робітникам абразивного комбінату, строком до 20.09.2014 р., та зобов'язано укласти договори оренди землі.

Однак, відповідач не укладав договори оренди землі, а використовував їх без правовстановлюючих документів, чим, на думку прокурора та позивача, завдав Запорізькій міській раді збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 5 931 344,11 грн.

Розмір збитків, завданих відповідачем, визначено Комісією по визначенню та відшкодуванню збитків власником землі та землекористувачем, про що складено відповідні акти №№ 5, 6 від 25.04.2014 р.

За приписами частин 2,3 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків.

За приписами частин 1,2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За приписами статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Таким чином збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Упущена вигода в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Якщо особа, що порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутністю хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до частини 1 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

На підставі частини 2 статті 125 Земельного кодексу України, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону - частина 2 статті 126 Земельного кодексу України.

Пункт "д" частини першої ст. 156 Земельного кодексу України встановлює, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Частиною першою ст. 157 Земельного кодексу України передбачено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють, зокрема, юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів.

Порядок визначення розміру збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок, врегульовано постановою Кабінету міністрів України "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам" від 19.04.1993 № 284, приписами якого встановлено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок (п. 1 Порядку).

Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. У разі, коли збитки заподіяні погіршенням якості земель або приведенням їх у непридатність для використання за цільовим призначенням, до складу комісій включаються також представники територіальних органів Держземінспекції, санітарно-епідеміологічних і природоохоронних органів. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії (п. 2 Порядку).

До складу комісії, якою складено акти № 5 та № 6 від 23.05.2014 р. про визначення розміру збитків, затв. рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.04.2014 р. № 184, відповідача включено не було.

Крім того, відповідно до п. 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284, відшкодуванню підлягають: вартість житлових будинків, виробничих та інших будівель і споруд, включаючи незавершене будівництво; вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень; вартість лісових і дерево-чагарникових насаджень; вартість водних джерел (колодязів, ставків, водоймищ, свердловин тощо), зрошувальних і осушувальних систем, протиерозійних і протиселевих споруд; понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи; інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Разом з тим, статтею 156 Земельного кодексу України, на відміну від п. 5.1 наведеного вище Порядку, не передбачено такої підстави настання цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, як оформлення правовстановлюючого документу (договору оренди) у строк, встановлений органом місцевого самоврядування, в звязку з чим відповідний пункт Порядку суперечить імперативним приписам п.22 ч.1 ст.92 Конституції України, згідно якої засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України, але аж ніяк не актами органів місцевого самоврядування.

Також слід зазначити, що Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284, яким в тому числі обґрунтовуються позовні вимоги, не передбачено відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам за неоформлення правовстановлюючого документу (договору оренди).

Відповідно до приписів ст. 142 Господарського кодексу України, прибуток (доход) суб'єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб'єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

При цьому, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, доведенню підлягає факт протиправної поведінки з боку відповідача, розмір завданих збитків, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками, а також наявність вини.

Суд вважає необхідним відзначити, що спірна сума збитків, яку просить стягнути прокурор та позивач, обґрунтовується умовним припущенням про можливість отримання місцевим бюджетом прибутку в результаті випадкового збігу обставин. При цьому, для застосування цивільно-правової відповідальності, в силу приписів ст. 22 ЦК України, доведенню полягає також і розмір завданих збитків. Проте, наявність лише теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку, на що вказує позивач, ще не є підставою для його стягнення.

Відповідно до наказу «Про перетворення Запорізького абразивного комбінату у відкрите акціонере товариство» від 25.10.1995 року за № 1379, регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області передало відкритому акціонерному товариству «Запорізький абразивний комбінату» ряд об'єктів нерухомості у власність за адресою: м. Запоріжжя, вул. Димитрова, 44.

13.02.2001 р. згідно з наказом «Про перетворення Запорізького абразивного комбінату у відкрите акціонерне товариство» від 25.10.1995 № 1379 регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області передано ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» об'єкти нерухомості, зазначені в переліку. Вказаний перелік містить відмітку про реєстрацію в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

До відносин, пов'язаних з переходом права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться житловий будинок, будівля, споруда, до особи, що набула права власності на відповідне нерухоме майно, в тому числі стосовно розміру такої земельної ділянки, застосовується законодавство, що діяло на час переходу права власності на житловий будинок, будівлю, споруду.

У відповідності до ч. 1 ст. 30 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент передачі ПАТ «ЗАК» нерухомого майна) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент отримання ПАТ «ЗАК» нерухомого майна) при передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об'єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 22.09. 2005 року у справі № 5-рп/2005 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 6 розділу X "Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або оренди без відповідного законодавчого організаційного та фінансового забезпечення.

Наведене свідчить про відсутність противоправної поведінки, як складової цивільного правопорушення у діях відповідача, оскільки ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» є цілком законним користувачем земельних ділянок, право на користування якими ним отримано на підставі наказу від 25.10.1995 року за № 1379, згідно з яким Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області було передано Відкритому акціонерному товариству «Запорізький абразивний комбінату» ряд об'єктів нерухомості у власність за адресою: м. Запоріжжя, вул. Димитрова, 44.

Згідно статті 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування -орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Частиною 2 статті 638 ЦК України визначено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У відповідності до статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Таким чином, Запорізька міська рада, як контролюючий орган у сфері земельних відносин, яка наділена відповідними повноваженнями і на яку в силу приписів закону також покладено і певні обовязки контролю, мала повідомити відповідача про необхідність погодження істотних умов договору оренди землі чи направити відповідачу примірник договору для підписання у встановленому законом порядку.

Суд наголошує, що прокурором та позивачем по справі не надано доказів, які б підтверджували здійснення позивачем відповідних заходів щодо укладення договору оренди земельної ділянки з відповідачем, як то звернення до відповідача з листом-пропозицією про укладення Договору оренди земельної ділянки, тоді як відповідно до ч. 4 ст. 623 Цивільного кодексу України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, Запорізькою міською радою, як того вимагають норми чинного законодавства, пропозиції про укладення договору оренди земельної ділянки з відповідним проектом договору, в розумінні статті 181 ГК України, відповідачу не направлялось.

Крім того, Запорізька міська рада, маючи на меті укласти договір оренди земельної ділянки, з моменту прийняття рішення № 4 від 21.10.2011 р. та зважаючи на невиконання відповідачем цього рішення, не була позбавлена права на звернення до суду з відповідним позовом.

До того ж, в рішенні № 4 зазначено, що контроль за виконанням цього рішення покладено на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_4, постійну комісію міської ради з питань комунальної власності, ресурсів приватизації та земельних відносин (ОСОБА_5О.), доказів здіснення з їх боку будь-яких дій щодо зобов'язання відповідача укласти договір оренди суду не надано.

Посилання позивача на листи від 05.04.2013 р. № 08/02-21/01009, від 26.04.2013 р. №01/02-32/01462 судом до уваги не приймаються, оскільки докази направлення відповідачу цих листів відсутні, а також в них не міститься пропозиція про укладення договорів оренди землі.

Відносно посилання позивача на встановлені в постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду факти суд вважає необхідним зазначити, що наведені у постанові адміністративного суду обставини не можуть бути підставою для звільнення від необхідності встановлення господарським судом всіх обставин справи та не спростовують висновків суду про відсутність всіх елементів складу цивільного правопорушення.

Судом також встановлено, що відповідачем у 2011, 2012 та 2013 роках здійснювалася оплата земельного податку, про що зазначено позивачем в самому розрахунку збитків, а також підтверджено сторонами у судовому засіданні.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність в діях відповідача противоправної поведінки та вини, як складовою частини цивільного правопорушення, наявність яких обумовлює підстави для настання відповідних наслідків у вигляді відшкодування збитків.

Враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на приписи ст.ст.22, 1166 Цивільного кодексу України, а також ступінь вини в розумінні статті 1193 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про недоведення позивачем всупереч статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України причинно-наслідкового зв'язку між використанням відповідачем земельної ділянки та збитками у вигляді неодержаного доходу за використання земельної ділянки.

В даному випадку позивачем не доведено ані протиправність поведінки відповідача, оскільки, як встановлено судом, право користування земельними ділянками набуто відповідачем внаслідок передачі йому у власність обєктів нерухомості на спірній земельній ділянці, ані наявності вини у діях відповідача, а отже за відсутності зазначених елементів складу цивільного правопорушення цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи наведені вище норми чинного законодавства України та фактичні обставини справи суд дійшов висновку, що у позові про стягнення з Публічного акціонерного товариства Запорізький абразивний комбінат 5 931 344,11 грн. збитків у вигляді недоотриманих бюджетом доходів за фактичне використання земельної ділянки слід відмовити.

З урахуванням ст. 49 ГПК України стягнення судового збору розподілу не підлягає, оскільки позов подано прокурором та внаслідок чого, судовий збір при подачі позову не сплачувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 45, 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Здійснити процесуальне правонаступництво та замінити заявника Прокуратуру міста Запоріжжя на її правонаступника Запорізьку місцеву прокуратуру № 2.

В задоволенні позовних вимог Запорізької міської прокуратури № 2 в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Запорізької міської ради про стягнення з Публічного акціонерного товариства Запорізький абразивний комбінат 5931344,11 грн. збитків у вигляді недоотриманих бюджетом доходів за фактичне використання земельної ділянки відмовити в повному обсязі.

Суддя Л.П. Кагітіна

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. Рішення оформлене у повному обсязі та підписане згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 16.02.2016 р.