ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2016 р. Справа № 917/1452/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.

при секретарі Довбиш А.Ю.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність №372 від 17.02.2016 року),

відповідача - Іванченко Ю.М. (довіреність №551 від 15.07.2015 року),

розглянувши апеляційну скаргу позивача (вх.159 П/1-38) на рішення господарського суду Полтавської області від 17.09.2015 року

за позовом ОСОБА_3, м. Київ

до Приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина", с.Олексіївка, Гребінківський район, Полтавська область

про визнання недійсним рішення та змін до установчих документів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду із позовом ро визнання недійсним рішення загальних зборів учасників приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина", оформлене протоколом №26/11-13 від 26.11.2013 р., яким:

- призначено ОСОБА_4 головою загальних зборів учасників підприємства, а ОСОБА_3 секретарем загальних зборів учасників підприємства;

- виведено зі складу ПСП "Ярина" учасника ОСОБА_4, прийнято до складу учасників ОСОБА_5, та прийнято рішення внести зміни в статутні документи ПСП "Ярина";

- доручено внести зміни і провести державну реєстрацію статутних документів директору ПСП "Ярина" Бобку О.І.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 17.09.2015 року у справі № 917/1452/15 (суддя Гетя Н.Г.) в позові відмовлено.

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, зазначає, що позивачем не доведено, яким чином оспорюване рішення загальних зборів ПСП «Ярина» від 26.11.2013 року порушує її права як учасника приватного сільськогосподарського підприємства. Крім того, як зазначає відповідач, ОСОБА_3 підписала нову редакцію статуту ПСП «Ярина», в якому відображено зміни складу учасників товариства, що були затверджені на загальних зборах учасників ПСП «Ярина» 26.11.2013 року та оформлені протоколом №26/11-13.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, загальними зборами учасників від 07.11.2012 року затверджено статут Приватного сільськогосподарського підприємства «Ярина», відповідно до якого учасниками товариства є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.14).

Пунктом 3.2 статуту в редакції 2012 року визначено, що для забезпечення діяльності підприємства, за рахунок внеску учасників (власників) створений статутний капітал у розмірі 500 грн., який належить в рівних частках підприємства:

ОСОБА_3 частка у розмірі 50% статутного капіталу, що складає 250 грн.;

ОСОБА_4 частка у розмірі 50% статутного капіталу, що складає 250 грн.

26 листопада 2013 року відбулися загальні збори учасників ПСП «Ярина», оформлені протоколом №26/11-13 (а.с.13), з порядком денним:

1. Про обрання голови та секретаря загальних зборів учасників підприємства;

2. Про вихід ОСОБА_4 зі складу засновників підприємства та передачу частки в статутному капіталі ОСОБА_5, внесення змін в статутні документи ПСП "Ярина";

3. Про доручення внести зміни, і провести державну реєстрацію статутних документів директору ПСП "Ярина" Бобку О.І.

За результатами розгляду вказаних питань були прийняті наступні рішення:

1. Призначити ОСОБА_4 головою загальних зборів учасників підприємства, а ОСОБА_3 секретарем загальних зборів учасників підприємства;

2. Вивести із складу ПСП "Ярина" учасника ОСОБА_4 та прийняти до складу учасників ОСОБА_5, та внести зміни в статутні документи ПСП "Ярина";

3. Доручити внести зміни і провести державну реєстрацію статутних документів директору ПСП "Ярина" Бобку О.В.

У лютому 2015 року, на підставі протоколу №26/11-13 від 23.11.2013 року, здійснено державну реєстрацію змін до статуту ПСП «Ярина», якими затверджено новий склад учасників: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.66).

Пункт 3.1 статуту викладено в такій редакції: для забезпечення діяльності підприємства, за рахунок внеску учасників (власників) створений статутний капітал у розмірі 500 грн., який належить в рівних часках підприємства:

ОСОБА_3, частка у розмірі 50% статутного капіталу, що складає 250 грн.,

ОСОБА_5, частка у розмірі 50% статутного капіталу, що складає 250 грн.

Як зазначає в позовній заяві позивач, ОСОБА_8 в загальних зборах учасників товариства 26.11.2013 року участі не приймала, про їх проведення інформована не була та не підписувала протокол №26/11-13. Вказані обставини, на думку позивача, підтверджуються висновком експертного почеркознавчого дослідження №38/15 від 15.04.2015 р., з якого вбачається, що підпис ОСОБА_3 в протоколі зборів виконаний іншою особою.

Таким чином, на думку позивача, рішення загальних зборів учасників ПСП «Ярина», оформлені протоколом №26/11-13 від 26.11.2013 року, прийняті за відсутності кворуму, чим порушено вимоги статтей 42, 59, 60 ЗУ «Про господарські товариства» та її права як учасника ПСП "Ярина", що стало підставою для звернення до суду з позовом про визнання вказаного рішення недійсним.

Колегія суддів враховує наступне.

Згідно зі ст. 79 ГК України господарськими товариствами визнаються підприємства або інші суб'єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку.

Відповідно до Закону України "Про господарські товариства" та статті 113 ЦК України господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Положеннями Закону України "Про господарські товариства", ст.ст. 87,88 ЦК України, ст.ст. 57,82 ГК України передбачено, що документом, який визначає правовий статус юридичної особи, є статут. До установчих документів включаються відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування та місцезнаходження, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень та ін.

Згідно зі ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У відповідності до ст. 88 ГК України, ст. 116 ЦК України, ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" учасник господарського товариства має право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЗУ «Про господарські товариства» загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів.

В пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008р. № 13 зазначено, що безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є, зокрема, прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону «Про господарські товариства»).

Колегія суддів зазначає, що станом на час проведення оспорюваних загальних зборів учасників діяв статут ПСП «Ярина» в редакції 2012 року, відповідно до якого учасниками товариства є ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Відповідно до п.6.4 статуту в редакції 2012 року, загальні збори учасників (власників) підприємства приймають рішення щодо управління підприємства одностайно.

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_4 від 26.11.2013 року, відповідно до якої вона повідомляє про свій добровільний вихід зі складу власників (засновників) ПСП "Ярина". Свою частку в статутному складеному капіталі, що становить 50 відсотків статутного капіталу та в грошовому еквіваленті складає 250 гривень передала в повному обсязі ОСОБА_5 (а.с. 65).

Як вбачається з протоколу №26/11-13 від 26.11.2013 р., на загальних зборах були присутні ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5

По всіх питаннях порядку денного були прийняті рішення "за, одноголосно".

Протокол №26/11-13 підписаний учасниками зборів, в тому числі ОСОБА_3

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 має 50% голосів та ОСОБА_5 50 % голосів (відповідно до заяви ОСОБА_9 про передачу частки ОСОБА_5.), рішення зборів учасників ПСП "Ярина" 26.11.2013 р. прийняті за наявності кворуму.

Позивач вказує на те, що не був присутній на вказаних зборах учасників ПСП «Ярина», протокол засідання зборів не підписував.на підтвердження своїх доводів посилається на висновок експертного почеркознавчого дослідження №38/15 від 15.04.2015 р., в якому зазначено, що "підпис від імені ОСОБА_3, електрофотографічне зображення якого міститься у графі "Секретар загальних зборів учасників товариства ОСОБА_3" в електрофотокопії протоколу №26/11-13 загальних зборів учасників ПСП "Ярина" від 26.11.2013 р., виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою, з наслідуванням підпису ОСОБА_3 (а.с.10), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 7 ЗУ «Про судову експертизу», судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ. До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров'я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Згідно статті 9 ЗУ «Про судову експертизу», атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначили судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів.

Також, відповідно до п.4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року (далі-Інструкція), висновок експерта повинен містити дані про експерта (експертів): прізвище, ім'я та по батькові, посада, клас судового експерта, науковий ступінь та вчене звання, освіта, освітньо-кваліфікаційний рівень, експертна спеціальність, стаж експертної роботи, дата та номер видачі свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, ким видано та строк дії.

При цьому, в п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 року №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" роз'яснено, що не може вважатися актом судової експертизи висновок спеціаліста, наданий заявникові (юридичній чи фізичній особі) на підставі його заяви, - навіть якщо відповідний документ має назву "висновок судового експерта" або подібну до неї, оскільки особа набуває прав та несе обов'язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи.

Наданий позивачем до матеріалів справи висновок експертного почеркознавчого дослідження №38/15 від 15.04.2015 р. не є судовою експертизою, оскільки був наданий по заяві ОСОБА_3, а не на підставі ухвали суду про призначення судової експертизи (про що зазначено у його вступній частині).

Також висновок не містить інформацію про дату та номер видачі свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, ким видано та строк його дії.

Колегія суддів також зазначає, що, з огляду на статтю 32 ГПК України, висновок експерта є одним із видів доказів, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв'язку з чим висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими ст. 43 ГПК України.

Судова колегія приймає до уваги також те, що експертом не було досліджено оригінал протоколу 26/11-13 від 26.11.2013р, а лише його копія, виконана за допомогою множильної техніки.

З урахуванням наведеного, колегією суддів не може бути прийнято до уваги висновок експертного почеркознавчого дослідження №38/15 від 15.04.2015 р., наданий позивачем до матеріалів справи.

В судовому засіданні від 18.02.2016 р. представник позивача на запитання суду пояснив, що не вважав за необхідне подавати клопотання суду про проведення судової почеркознавчої експертизи.

Апелянт безпідставно посилається на те, що суд першої інстанції «фактично проігнорував» наданий ним доказ, оскільки місцевим судом надано вірну оцінку поданому позивачем доказу.

Судова колегія приймає до уваги, що згідно відомостей, які містяться в Статуті ПСП "Ярина" в редакції 2013 р., якою встановлений новий склад учасників ПСП "Ярина", ОСОБА_3 підписала вказану редакцію статуту, її підпис посвідчено державним нотаріусом Жердєвою Н.О. 26.11.2013 р.

Таким чином, ОСОБА_3 схвалені дії щодо зміни складу учасників ПСП "Ярина", які були затверджені на загальних зборах учасників ПСП "Ярина" 26.11.2013р., оформлені протоколом 26/11-13 та відображені в новій редакції статуту.

Вказані обставини встановлені також в рішенні господарського суду Полтавської області від 31.08.2015 року у справі №917/1252/15 за позовом ОСОБА_4 до ПСП «Ярина» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ПСП «Ярина», оформлене протоколом №26/11-13 від 26.11.2013 року, за результатами розгляду якого, в задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.127). Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.11.2015 року вказане рішення суду залишено без змін (а.с.133).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду Полтавської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 17.09.2015 року у справі №917/1452/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови по справі підписано 19 лютого 2016 року

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Россолов В.В.