РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016Справа №910/32887/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг"
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова"
простягнення 59 775,84 грн
Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від позивачаКебал І.В. (представник за довіреністю від 04.01.2016)
від відповідачане з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" суми страхового платежу у розмірі 59 775,84 грн за добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу № 20005 від 28.11.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/32887/15 та призначено розгляд справи на 09.02.2016.

Ухвалою суду від 09.02.2015 за клопотанням відповідача відкладено розгляд справи на 23.02.2016.

В судове засідання 23.02.2016 з'явився представник позивача.

Відповідач в судове засідання уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та інші документи на підтвердження своєї правової позиції не подав, позовні вимоги не спростував. Про дату, час та місце судового засідання у справі відповідач повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Оскільки відповідач не надав до суду відзив на позов, зважаючи на обмеженість процесуальних строків, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.11.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 20005 (далі - договір), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону та пов'язані з: володінням, користування і розпорядженням застрахованими ТЗ та додатковим обладнанням до них; відшкодуванням страхувальником та/або експлуатантом заподіяної ним шкоди життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок експлуатації застрахованого ТЗ; життям, здоров»ям і працездатністю застрахованих осіб.

Відповідно до п. 2 розділу 1 договору строк сплати страхового платежу в розмірі 204 772,70 грн до 8 грудня 2014 року, період дії договору з 08.12.2014 до 07.12.2015.

Додатком №1 до Заяви про страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів до Договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № 20005 від 28.11.2014 сторони узгодили перелік застрахованих транспортних засобів.

Додатковою угодою № 2 від 24.02.2015 сторони погодили здійснити збільшення страхових сум по застрахованих транспортних засобах та визначили, що страхувальник повинен здійснити доплату страхового платежу за збільшення страхової суми у розмірі 64 610,30 грн.

На виконання умов договору згідно з виставленими рахунками-фактурами № 2356 від 26.12.2014 та № 533 від 24.02.2015 позивачем було перераховано страхові платежі у розмірі 204 722,70 грн та 294 332,99 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 19592 від 30.12.2014 та № 2432 від 03.04.2015.

Згідно з п. 12.2 договору, якщо інше не зазначено в Розділі 1 Договору, останній набирає чинності з моменту підписання, а в частині зобов'язань Страховика діє протягом проміжків часу, зазначених у Розділі 1 Договору як «періоди дії Договору», за умови сплати Страхувальником сум страхових платежів у терміни, зазначені у Розділі 1 Договору.

Дію Договору може бути достроково припинено за вимогою Страхувальника або Страховика. (п.12.4 Договору).

При цьому, відповідно до пп.12.4.1 п. 12.4 договору, у разі дострокового припинення дії Договору на вимогу Страхувальника, Страховик повертає йому 65% суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії Договору, з вирахуванням фактичних виплат за цим Договором. Якщо вимога Страхувальника обумовлена порушенням Страховиком умов Договору, останній повертає Страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю.

Листом від 25.06.2015 № 1992/06 позивачем було повідомлено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Нова» вимогу про припинення дії договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 20005 від 28.11.2014, а також про повернення суми страхового платежу, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 26.06.2015, та отриманий відповідачем 01.07.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на пп.12.4.1 п. 12.4 договору та просить стягнути з відповідача 59 775,84 грн, що складає 65% від суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору з вирахуванням фактичних виплат.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором страхування.

Так, відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з:

1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування);

2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування);

3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Частиною 4 ст. 997 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо страхувальник відмовився від договору страхування (крім договору страхування життя), страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страховиком страхових виплат.

Аналогічні приписи містить норма ч. 4 ст. 28 Закону України «Про страхування», відповідно до якої у разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування.

Сторони в укладеному між ними Договорі конкретизували вказані положення та згідно з п. 12.4.1. Договору визначили, що у разі дострокового припинення дії Договору на вимогу страхувальника, страховик повертає йому 65 % суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії Договору, з вирахуванням фактичних виплат за цим Договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

В матеріали справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34,36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем 65% суми страхового відшкодування за період, що залишився до закінчення дії договору, в розмірі 59 775,84 грн.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За наслідками дослідження поданих доказів суд дійшов висновку, що відповідач в порушення норм чинного законодавства та умов договору не здійснив повернення 65% суми страхового відшкодування за період, що залишився до закінчення дії договору, в повному обсязі, тобто, не виконав свої зобов'язання належним чином, тому позовні вимоги про стягнення 59 775,84 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ) 59 775 (п'ятдесят дев'ять тисяч сімсот сімдесят п'ять) грн 84 коп. основного боргу та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.М. Ярмак

Повне рішення складено: 25.02.2016 р.