ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2016 р.Справа № 922/6308/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СДМ Груп", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганський гіпс", м. Алчевськ , Товариства з обмеженою відповідальністю "СДМ - Групп", м. Харків
про стягнення 51061,67 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю від 25.12.2015 року;

відповідача 1 (Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганський гіпс") - не з`явився;

відповідача 2 (Товариства з обмеженою відповідальністю "СДМ - Групп") - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СДМ Груп" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганський гіпс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "СДМ - Групп" про стягнення заборгованості за поставлений товар в розмірі 30000,00 грн., 3-х відсотків річних в розмірі 1299,45 грн. та інфляційних втрат в розмірі 19762,22 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11 грудня 2015 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 18 січня 2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 29.12.2015 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 51609) для надання можливості надати документи та неможливістю представника позивача бути присутній у судовому засіданні.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 13.01.2016 року від представника відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю "СДМ - Групп") надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 772) з метою надання часу для подання додаткових документів по справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.01.2016 року розгляд справи відкладено на 01.02.2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 01 лютого 2016 року від представника позивача надійшла заява (вх. № 3041) про зміну предмету позову, в якій позивач просить суд стягнути з ТОВ "Луганський Гіпс" суму основного боргу в розмірі 30000,00 грн., 19762,22 грн. суму інфляційних втрат та стягнути солідарно з відповідачів суму 3% річних в розмірі 1299,45 грн. та судовий збір в розмірі 1218,00 грн.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 01 лютого 2016 року від представника позивача надійшло клопотання (вх. № 3052) про продовження строку розгляду справи за межами двомісячного строку, встановленого ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01 лютого 2016 року було задоволено клопотання позивача про продовження строку вирішення спору на 15 днів за межі, встановлені ст. 69 ГПК України. Строк розгляду справи продовжено по 23.02.2016 року. Розгляд справи відкладено на 15 лютого 2016 р.

Через канцелярію суду 15 лютого 2016 року позивач надав пояснення, в яких зазначив, що зміст заяви про зміну предмету позову полягає у відмові від позовних вимог щодо стягнення заборгованості за поставку в сумі 30000 грн. та інфляційних витрат в сумі 19762,22 грн. з відповідача - 2 (Товариства з обмеженою відповідальністю "СДМ - Групп"), та в частині вказаних позовних вимог просить стягнути з відповідача - 1 (Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганський гіпс"). Щодо вимог про стягнення 1299,45 грн. 3% річних зазначає, що відмовляється від стягнення з відповідача - 1 та просить стягнути їх виключно з відповідача - 2 (Товариства з обмеженою відповідальністю "СДМ - Групп").

Суд, дослідивши вказану заяву з урахуванням наданих пояснень, зазначає, що зі змісту вказаної заяви вбачається, що вона стосується часткової відмови від позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд приймає вищезазначену заяву до розгляду та подальший розгляд справи ведеться з урахуванням цієї заяви.

Представник позивача у судовому засіданні 15.02.16 р. позовні вимоги підтримує з урахуванням наданих пояснень, та просить суд стягнути з відповідача - 1 30000,00 грн. заборгованості інфляційні втрати в розмірі 19762,22 грн. та з відповідача - 2 -1299,45 грн. 3 % річних.

Представник відповідача -1 в судове засідання 15.02.2016 року не з`явився, документів, витребуваних судом, не надав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення № 002481/1.

Представник відповідача -2 в судове засідання 15.02.2016 року не з`явився, документів, витребуваних судом та відзиву на позовну заяву, не надав, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення № 002481/2.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи й відсутність їх представників не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за позовної заявою прокурора за наявними у справі матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю "СДМ Груп" (позивачем) було виставлено до оплати відповідачу 1- Товариству з обмеженою відповідальністю "Луганський гіпс" рахунок - фактуру № СФ-0000265 від 18.11.2013 р. за товар - редукторна частина МР3-14-20 Ф1В на суму 78000 грн..

Згідно вказаного рахунку відповідач-1 перерахував позивачу в якості попередньої оплати грошові кошти в розмірі 39 000 грн. на підставі платіжних доручень № 2126 від 22.11.2013 р. та № 1 від 17.01.2014 р., в графі призначення платежу" яких зазначено: "за редукторну частину, згідно рах. № СФ-0000265 від 18.11.13 р. у т.ч. ПДВ 2333 грн. 33 коп. "

Як свідчать матеріали справи, позивач згідно усної домовленості здійснив поставку товару відповідачу - 1 на загальну суму 78000 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000005 від 20.01.2014 р., яка підписана обома сторонами та скріплена печатками.

З боку відповідача вказаний товар був отриманий уповноваженою особою на підставі довіреності № 1 від 17.01.2014 р., яка видана на отримання цінностей від ТОВ "СДМ ГРУПП".

Після отримання товару відповідач - 1 перерахував позивачу грошові кошти на суму 9000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 2 від 08.04.2014 р. та № 59 від 30.04.2014 р.

Таким чином, відповідач - 1 товар отримав, проте розрахувався за нього частково.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем - 2 було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач - 2 поручається перед позивачем за виконання відповідачем - 1 свого обов"язку з оплати поставки за рахунком - фактурою № СФ - 0000265 від 18.11.2013 р.

Відповідно до п. 2.1 договору, у разі порушення відповідачем - 1 зобов"язання щодо прийняття та оплати товару, відповідач - 1 та відповідач - 2 відповідають перед позивачем як солідарні боржники.

Положеннями ст.554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, враховуючи заяву позивача про часткову відмову від позовних вимог, заборгованість відповідача-1 за поставлений товар на день подання позову складає 30000 грн., а також позивачем нараховані відповідачу -1 -19762,22 грн. інфляційних витрат та відповідачу 2- 1299,45 грн. 3% річних.

Відповідно до ч.1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь- якій формі, якщо вимоги договору не встановлені законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 ст.712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов'язку, що не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується (постанова Вищого господарського суду України від 28.02.2012 N 5002-8/481-2011).

Крім того, до правовідносин купівлі-продажу не можуть бути застосовані загальні положення ст. 530 ЦК України, оскільки термін виконання зобов`язання, що випливає з таких правовідносин, чітко визначений спеціальною нормою права, а саме ст. 692 ЦК України, відповідно до якої покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього (постанова Верховного Суду України від 30 вересня 2014 року у справі № 3-121гс14).

При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України ( постанова Вищого господарського суду України від 21.04.2011 № 9/252-10).

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, що склалися на підставі укладеного у спрощений спосіб договору купівлі - продажу, за яким сторони не визначали строк здійснення відповідачем оплати за отриманий товар.

У зв'язку з чим, покупець (відповідач-1 у даному випадку) був зобов'язаний оплатити товар після його прийняття. Тобто, накладна, за якою відповідач- 1 отримав товар, є самостійною підставою виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар.

Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем-1 своїх зобов'язань щодо оплати товару та діючого законодавства, тому визнає вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 заборгованості в розмірі 30000 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Стосовно заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача -1 інфляційних втрат у розмірі 19762,22 грн. та з відповідача - 2 -3% річних у розмірі 1299,45 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок інфляційних витрат та 3% річних за період з 01.05.2014 р. по 09.10.2015 р. за допомогою системи "Законодавство" та встановлено, що він є вірним.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача-1 інфляційних втрат у розмірі 19762,22 грн. та з відповідача -2 -3% річних у розмірі 1299,45 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання підлягають задоволенню як правомірні.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 ГПК України, а також приймає до уваги клопотання позивача, щодо розподілу судового збору та покладає на відповідача 1 судовий збір у розмірі 609,00 грн. та на відповідача 2 судовий збір у розмірі 609,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 526, 611, 612, 623-629, 543, 554, 712 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганський гіпс" ( 01021, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 9, код 35038394, п/р № 2030 в АТ "Златобанк", МФО 380612) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СДМ Груп" (61001, м. Харків, пл. Повстання, б. 7/8, п/р № 7741 в ГРУ "Приватбанк", МФО 351533; п/р № 8270 в ПАТ "ПУМБ", МФО 334851, ) 30000,00 грн. заборгованості, 19762,22 грн. інфляційних витрат, та 609,000 грн. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СДМ - Групп"(61001, м. Харків, пл. Повстання, б. 7/8, літера В-1, приміщення 7, код 32337105, п/р № 00191 в ГРУ "Приватбанк", МФО 351533; п/р № 8293 в ПАО "ПУМБ", МФО 334851) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СДМ Груп" (61001, м. Харків, пл. Повстання, б. 7/8, п/р № 7741 в ГРУ "Приватбанк", МФО 351533; п/р № 8270 в ПАТ "ПУМБ", МФО 334851, ) 3 % річних в розмірі 1299,45 грн. та 609,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_2