ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016р. Справа№ 914/4319/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ГалІО, м.Львів

до відповідача Державного підприємства інженерний центр ТЕХНО-РЕСУРС, м.Львів

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 Державної казначейської служби України у Франківському районі міста Львова, м.Львів

про стягнення 13 095,60 грн.

За участю представників:

від позивача ОСОБА_3 представник (довіреність №471 від 23.12.2015р.);

від відповідача не зявився;

від третьої особи не зявився.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали. Клопотань про здійснення технічної фіксації процесу за допомогою звукозаписувальних засобів від сторін не надходило.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю ГалІО подало на розгляд Господарського суду Львівської області позов до Державного підприємства інженерний центр ТЕХНО-РЕСУРС про стягнення 13 095,60грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 21.12.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 18.01.2016р. Цією ж ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_2 Державної казначейської служби України у Франківському районі м.Львова.

Ухвалою суду від 18.01.2016р. розгляд справи відкладено на 08.02.2016р. з підстав, наведених в ухвалі суду.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем умов договору підряду №21/11/12/29 від 20.12.2012р. у зв»язку з чим утворився борг за виконані позивачем роботи в сумі 13 095,60 грн.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений під розписку в судовому засіданні 18.01.2016р.

В попередньому судовому засіданні представником відповідача було подано відзив на позов (вх.№1814/16 від 18.01.2016р.), в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що умовами п.2.4. договору встановлено,що замовник (відповідач) проводить розрахунки з підрядником (позивачем) протягом 15-ти банківських днів тільки після отримання коштів замовником на власний рахунок від Казначейства. Відповідно до зареєстрованих ОСОБА_2 Державної казначейської служби України у Франківському районі м.Львова бюджетних фінансових зобов»язань від 27.12.2012р. за реєстровим номером №4794, ДПІЦ ТЕХНО-РЕСУРС зобов»язання за договором виконало, але кошти для розрахунку за виконані робот із підрядником не отримало. ОСОБА_2 казначейської служби у Франківському районі м.Львова знято з обліку бюджетні фінансові зобовязання по бюджетній програмі КПКВ 2751330 Облаштування багатоквартирних будинків сучасними засобами обліку і регулювання води та теплової енергії, в звязку з чим кошти на оплату робіт по договору підряду №21/11/12/29 від 20.12.2012р. на рахунок відповідача у казначействі не надійшли. Відтак, у відповідача відсутня можливість оплати виконаних позивачем згідно договору підряду робіт.У відзиві представник відповідача посилається й на інші осбтавини, за яких просить відмовити у задоволенні позову.

Третя особа в судове засідання явки повноважного представника не забезпечила, вимоги ухвали суду не виконала, хоча була належно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №79 9 від 22.01.2016р. вручене 25.01.2016р.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.75 ГПК України при відсутності представника відповідача та третьої особи за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Надавши оцінку зібраним доказам, заслухавши пояснення представника позивача суд,-

встановив:

20.12.2012р. між Державним підприємством інженерний центр ТЕХНО-РЕСУРС в особі директора ОСОБА_4, що діє на підставі статуту (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю ГалІО в особі директора ОСОБА_5, що діє на підставі статуту (підрядник) укладено договір підряду №21/11/12/29 (далі - договір).

За умовами п.1.1 вказаного договору, підрядник бере на себе зобовязання своїми силами і засобами за рахунок замовника розробити проектну документацію вказану в п.1.2 договору відповідно до завдання на проектування (додаток №3 до договору), а замовник зобовязується прийняти результати та оплатити їх.

Предметом проектно-кошторисної документації є реконструкція з облаштуванням багатоквартирного будинку сучасними засобами обліку і регулювання води та теплової енергії за адресою вул.Ю.Липи,39 у м.Львові (п.1.2 договору підряду).

Вартість робіт згідно з протоколом погодження договірної ціни (додаток №1 до договору підряду №21/11/12/29 від 20.12.2012р.) становить 13 095,60грн. в т.ч. ПДВ 2182,60 грн. (п.2.1 договору підряду).

Згідно п.2.3 договору, всі платежі згідно даного договору здійснюються замовником у безготівковій формі із застосуванням платіжного доручення шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника.

Відповідно до п.2.4. договору замовник проводить оплату протягом 15 банківських днів тільки після отримання коштів замовником на власний рахунок від Казначейства та підписання актів прийому-передачі виконаних робіт з підрядником, якщо інше не буде обумовлено сторонами додатково.

Як визначено сторонами у п.2.5. договору, якщо замовник не отримає коштів на виконання робіт від казначейства, умови даного договору між замовником та підрядником вважаються недійсними.

Відповідно до п.3.2. договору, датою завершення робіт підрядником вважається дата передачі замовнику готової проектно-кошторисної документації за накладною.

Після закінчення виконання робіт підрядник передає замовнику проектно-кошторисну документацію за накладною і акт здачі приймання виконаних робіт, а замовник протягом 3 календарних днів після їх одержання розглядає їх та підписує і передає підряднику або ж надає мотивовану відмову з переліком необхідних доопрацювань (п.п. 4.1. та 4.2. договору).

Згідно п.5.1. договору, до обовязків підрядника віднесено: виконати роботи у повному обсязі та в установлені терміни, які визначені в договорі згідно з вимогами завдання на проектування та відповідно до діючих будівельних норм і правил; виконати за додаткову оплату роботи, що виникнуть при виконанні основних робіт з оформленням додаткової угоди до цього договору; усунути протягом пяти робочих днів за свій рахунок допущені з вини підрядника помилки та недоліки у розробленій проектно-кошторисній документації, які будуть виявлені при її прийнятті, погодженні або в процесі виконання робіт.

До обовязків замовника п.5.3. договору віднесено: передати підряднику технічні умови та вихідні дані для виконання робіт у строки відповідно до умов договору; прийняти роботи, виконані згідно з умовами цього договору та оплатити їх відповідно до п.2.3.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов укладеного договору підряду №21/11/12/29 від 20.12.2012р., згідно з вимогами завдання на проектування, виконано та передано замовнику за накладною №21/11/12/29 від 24.12.2012р. і актом передачі-приймання виконаних робіт №1 від 24.12.2012р. роботи по розробці проектно-кошторисної документації реконструкція з облаштуванням багатоквартирного будинку сучасними засобами обліку і регулювання води та теплової енергії за адресою вул.Ю.Липи,39 у м.Львові на суму 13095,60 грн. в т.ч. ПДВ 2182,60 грн.

У п.2 акту передачі-приймання виконаних робіт №1 від 24.12.2012р., належним чином підписаному та скріпленого печатками сторін, вказано, що замовник претензій до якості виконаних робіт не має.

Однак оплати за виконані позивачем роботи відповідач не провів, у звязку з чим листами вих. №049 від 04.02.2013р., вих. №078 від 25.02.2013р., вих. №108 від 11.03.2013р., вих. №223 від 12.06.2013р., вих. №521 від 09.12.2013р. позивач звертався до ДП ІЦ ТЕХНО-РЕСУРС з вимогою погасити наявну заборгованість, яка залишена ним без відповіді та задоволення.

На підставі вищенаведеного, беручи до уваги невиконання відповідачем умов договору, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за виконані підрядні роботи в сумі 13095,60 грн.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

Укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю ГалІО та Державним підприємством інженерний центр ТЕХНО-РЕСУРС 20.12.2012р. договір №21/11/12/29 за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Факт виконання Товариством з обмеженою відповідальністю ГалІО своїх зобовязань по договору підряду №21/11/12/29 від 20.12.2012р. підтверджується накладною №21/11/12/29 від 24.12.2012р. і актом передачі-приймання виконаних робіт №1 від 24.12.2012р. по розробці проектно-кошторисної документації реконструкція з облаштуванням багатоквартирного будинку сучасними засобами обліку і регулювання води та теплової енергії за адресою вул.ОСОБА_6, 39 у м.Львові на суму 13095,60 грн. в т.ч. ПДВ 2182,60 грн.

Як зазначається в п.2 вказаного вище акту передачі-приймання виконаних робіт, який належним чином підписаний та скріплений печатками сторін, замовник претензій до якості виконаних робіт не має.

Тобто виконані позивачем роботи по виготовленню проектно-кошторисної документації реконструкція з облаштуванням багатоквартирного будинку сучасними засобами обліку і регулювання води та теплової енергії за адресою вул.ОСОБА_6, 39 у м.Львові на суму 13095,60 грн. (в т.ч. ПДВ 2182,60 грн.) відповідачем прийняті без зауважень до їх якості, обсягу чи терміну виконання.

У відзиві на позов та в усних поясненнях в судовому засіданні 18.01.2016р. відповідач факт належного виконання позивачем своїх зобовязань по договору підряду №21/11/12/29 від 20.12.2012р. підтвердив.

Відповідно до п.3.2. договору, датою завершення робіт підрядником вважається дата передачі замовнику готової проектно-кошторисної документації за накладною.

Тобто, датою закінчення і передачі робіт підрядником замовнику є 24.12.2012р.

Згідно п.2.4. договору підряду, замовник проводить розрахунки з підрядником протягом 15 банківських днів тільки після отримання коштів замовником на власний рахунок від казначейства та підписання актів прийому-передачі виконаних робіт з підрядником, якщо інше не буде обумовлено сторонами додатково

Проте, відповідач виконані позивачем роботи не оплатив.

У своїх усних поясненнях по суті спору та у відзиві на позов відповідач посилається на відсутність вини у невиконанні свого обовязку оплатити виконані позивачем підрядні роботи та неможливість проведення оплати згідно укладеного договору з наступних причин.

Підрядні роботи згідно договору підряду №21/11/12/29 від 20.12.2012р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю ГалІО та Державним підприємством інженерний центр ТЕХНО-РЕСУРС, були замовлені відповідачем ОСОБА_7 ГалІО на виконання бюджетної програми КПКВ 2751330 Облаштування багатоквартирних будинків сучасними засобами обліку і регулювання води та теплової енергії.

Відповідно до зазначеної вище програми відповідач виступає замовником щодо закупівлі сучасних засобів обліку і регулювання води та теплової енергії, включаючи роботи та послуги з їх проектування та встановлення, а Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України зобовязувалось забезпечувати фінансування відповідача.

На виконання умов договору №Д-7/3116-2012 від 26.10.2012р., укладеного між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та Державним підприємством інженерний центр ТЕХНО-РЕСУРС про делегування функцій замовника на закупівлю сучасних засобів обліку і регулювання води та теплової енергії, включаючи послуги з їх проектування та встановлення, відповідачем укладено ряд договорів з підрядниками, в тому числі і договір підряду №21/11/12/29 від 20.12.2012р.

Проте, як зазначив відповідач, ОСОБА_2 казначейської служби у Франківському районі м.Львова знято з обліку бюджетні фінансові зобовязання по бюджетній програмі КПКВ 2751330 Облаштування багатоквартирних будинків сучасними засобами обліку і регулювання води та теплової енергії, в звязку з чим кошти на оплату робіт по договору підряду №21/11/12/29 від 20.12.2012р. на рахунок відповідача у казначействі не надійшли. Відтак, на думку відповідача у нього відсутня можливість оплати виконаних позивачем згідно договору підряду робіт.

Однак, Пленумом Вищого господарського суду України у п.1.10 постанови №14 від 17.12.2013р. Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань розяснено, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посилання на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Суд звертає увагу на те, що для господарсько-правових відносин характерна юридична рівність сторін, тобто державне підприємство, як отримувач і розпорядник бюджетних коштів не має будь-яких привілеїв чи пільг в межах виконання зобовязань, взятих на себе за договором.

Відповідач, як юридична особа останній самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 року №11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005р.).

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідачем не подано.

Тому доводи відповідача щодо неможливості сплати наявної заборгованості є безпідставними та необґрунтованими та не звільняють його від відповідальності за невиконання взятих на себе зобовязань згідно договору.

Що ж до п.2.5 договору підряду, де зазначається, що якщо замовник не отримає коштів на виконання робіт від казначейства, умови даного договору між замовником та підрядником вважаються недійсними, суд зазначає наступне.

Приписами ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним(ст. 204 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Проаналізувавши вищевказані положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати умови договору підряду №21/11/12/29 від 20.12.2012р. недійсними через неодержання коштів відповідачем на оплату виконаних підрядником робіт від казначейства, як про це зазначається в п. 2.5. договору.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вказано у ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Посилання відповідача на відсутність фінансування бюджетної програми КПКВ 2751330 Облаштування багатоквартирних будинків сучасними засобами обліку і регулювання води та теплової енергії через зняття ОСОБА_2 казначейської служби у Франківському районі м.Львова з обліку бюджетних фінансових зобовязань по вказаній бюджетній програмі не є тією обставиною (подією), яка не породжує для відповідача обовязку здійснити розрахунок за виконані роботи, або звільняє відповідача від визначеного договором зобовязання розрахуватися за їх виконання.

Крім цього, виходячи із приписів ст.511 ЦК України, зобовязання не може створювати обовязку для третьої особи, що не є стороною договору, в даному випадку казначейської установи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може лише породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. А відтак, боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобовязання.

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 13 095,60 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За умовами ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження сплати судового збору долучено до матеріалів справи платіжне доручення №360 від 16.12.2015р. видруковане через систему електронного банкінгу, скріплене з лицевої сторони печаткою філії «Західне головне регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк», а на звороті міститься напис про те, що судовий збір в сумі 1 380,00 грн. 16.12.2015р. перераховано до державного бюджету в повному обсязі, який засвідчено печаткою Львівського міського відділення «Сихівське» філії «Західне головне регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою суду від позивача витребовувались належні докази сплати судового збору враховуючи той факт, що до матеріалів справи долучено платіжне доручення №360 від 16.12.2015р. на суму 1 380,00 грн., яке також долучено як доказ сплати судового збору до матеріалів господарської справи №914/4318/15 за позовом ОСОБА_7 «ГалІО» до Державного підприємства інженерний центр ТЕХНО-РЕСУРС про стягнення заборгованості на суму 5538,00 грн. за договором підряду № 21/11/12/20 від 20.12.2012р. Однак станом на 08.02.2016р. позивачем таких не надано.

Відповідно до ст.49 ГПК України при повному задоволенні позову судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Однак, враховуючи той факт, що позивачем не надано належних доказів сплати судового збору за подання позовної заяви та розгляд господарським судом Львівської області справи №914/4319/15, а також те, що рішенням господарського суду Львівської області у справі №914/4318/15 за позовом ОСОБА_7 «ГалІО» до Державного підприємства інженерний центр ТЕХНО-РЕСУРС про стягнення заборгованості на суму 5538,00 грн. за договором підряду № 21/11/12/20 від 20.12.2012р. повністю задоволено позовні вимоги та стягнуто з відповідача судовий збір сплачений платіжним дорученням №360 від 16.12.2015р. на користь позивача (ОСОБА_7 «ГалІО»), зважаючи на те, що у матеріалах справи відсутні належні докази сплати судового збору, відтак останній підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 11, 525, 526, 530, 610-612, 617, 627-629, 837 ЦК України, ст.ст. 174, 193 ГК України, ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 87, 115, 116 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства інженерний центр ТЕХНО-РЕСУРС (79060, Львівська область, м.Львів, Франківський район, вул.Наукова, буд.5; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ГалІО (79066, АДРЕСА_1; ) 13 095,60 грн. основного боргу.

3. Стягнути з Державного підприємства інженерний центр ТЕХНО-РЕСУРС (79060, Львівська область, м.Львів, Франківський район, вул.Наукова, буд.5; ) в дохід Державного бюджету України 1218,00 грн. судового збору.

4. Накази видати згідно вимог ст.116 ГПК України, після набрання рішенням суду законної сили.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 15.02.2016р.

Суддя Сухович Ю.О.