ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2016 р. Справа №922/4613/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю №01-42юр/3208 від 30.04.2015р.,

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю №70/16-8473 від 18.04.2014р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Харківській області (вх.№5800Х/1-41 від 22.12.2015р.) на рішення господарського суду Харківської області від 08.09.2015р. у справі №922/4613/15,

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків,

до Управління Служби безпеки України в Харківській області, м. Харків,

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.09.2015р. у справі №922/4613/15 (суддя Денисюк Т.С.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Управління Служби безпеки України в Харківській області на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" заборгованість в розмірі 75072, 62грн., з яких: 44241, 16грн. - інфляційні втрати, 1549, 09грн. - 3% річних та 29282, 37грн. - пеня, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1827, 00грн.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення змінити в частині зменшення розміру пені, що підлягає стягненню на користь АК "Харківобленерго" на 90%, а саме на суму 26354,13грн.

В обґрунтування своєї позиції по справі апелянт зазначає, що представник відповідача не був присутній в судовому засіданні, що відбулось 08.09.2015р., у звязку із знаходженням на лікарняному, що підтверджується відповідною довідкою військово-медичної служби Управління СБ України в Харківській області, а отже відповідач був позбавлений можливості заявити в суді першої інстанції клопотання про зменшення розміру пені на 90%, з підстав того, що відповідач є установою, яка фінансується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України і кошторисом якої не передбачені витрати на сплату штрафних санкцій по господарсько-правовим договорам.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 24.12.2015р. апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та її розгляд призначено на 01.02.2016р.

28.01.2016р. через канцелярію Харківського апеляційного господарського суду від Акціонерної компанії "Харківобленерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№1071), в якому позивач просить рішення господарського суду Харківської області по справі №922/4613/15 від 08.09.2015р. залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав її необгрунтованості. Також, позивач надав до суду документи (вх.№1160 від 01.02.2016р.), які долучені до матеріалів справи, зокрема докази сплати відповідачем заборгованості, встановленій у даній справі в повному обсязі, а саме інфляційні втрати в розмірі 44241,16 грн., 3% річних в розмірі 1549,09 грн., пеня в розмірі 29282,37 грн.

01.02.2016р. через канцелярію Харківського апеляційного господарського суду відповідач надав пояснення та додаткові докази до апеляційної скарги (вх.№1163), які долучені до матеріалів справи. Зокрема, відповідач вказав, що його кошторисом не передбачена виплата штрафних санкцій та долучив до пояснень копію кошторису.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 01.02.2016р. розгляд справи було відкладено, у звязку із необхідністю надання учасниками судового процесу додаткових пояснень з питань, які виникли в судовому засіданні.

Сторони додаткових письмових пояснень у справі не надали, в судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 17.02.2016р. представник апелянта зазначив, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, оскаржуване рішення суду без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, заслухавши в судовому засіданні пояснення уповноважених представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 27.02.2009р. між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (постачальник) та Управлінням служби безпеки України в Харківській області (споживач) укладено договір №06-0312 про постачання електричної енергії, відповідно до умов якого позивач продає електричну енергію відповідачеві для забезпечення потреб електроустановок відповідача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 3.1 "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію", а відповідач оплачує її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами з цього Договору та Додатку №2 "Порядок розрахунків", що є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п.4.5 додатку №2 до договору відповідач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії один раз за фактичними показами обліку електричної енергії шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

Пунктом 5 додатку №2 до договору визначено, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показниками розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом).

Для доведення остаточного розрахунку споживач протягом трьох робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами СО "Харківенергозбут" рахунок на оплату електричної енергії. Цей розрахунок має бути оплачений споживачем протягом п"яти операційних днів з дня його отримання (п. 5 додатку № 2 до договору).

Акціонерна компанія "Харківобленерго", як постачальник, виконала свої зобов'язання по договору у повному обсязі та здійснила відпуск електричної енергії споживачу у повному обсягу.

Визначення вартості спожитої електричної енергії проводиться відповідно до чинних тарифів, що встановлюються і регулюються відповідним уповноваженим органом Кабінету Міністрів України в особі НКРЕКП України та обов'язкові для застосування усіма підприємствами, установами, організаціями, та згідно зі звітами відповідача про спожиту електричну енергію. У суму заборгованості за вартість спожитої електричної енергії включений податок на додану вартість. ПДВ нараховується відповідно до розділу 5 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ із змінами та доповненнями.

Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконав, за отриману електроенергію своєчасно не розрахувався. Внаслідок цього за період з липня 2014 року по червень 2015 року у Управління Служби безпеки України в Харківській області утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2015 року становила 151781,76 грн.

Як вказує у позовній заяві позивач, у зв'язку із неналежним виконанням покладених на відповідача обовязків за договором, укладеного між сторонами, в частині повної та своєчасної оплати за отриману електричну енергію, останній звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Управління Служби безпеки України в Харківській області 75072,62 грн., з яких: 44 241,16 грн. - втрати від інфляції, 1549,09 грн. - 3% річних та 29 282,37 грн. пені.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та прийняв оскаржуване рішення про повне задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 610, статті 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно статті 546, статті 549 Цивільного кодексу України та статті 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 4.2.1 укладеного між сторонами договору, при порушені термінів розрахунку за спожиту електричну енергію споживач сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

За результатами перерахунку розміру пені, заявленого до стягнення, з використанням калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга.Еліт 9", колегія суддів встановила, що суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення 29282,37 грн. пені за період з березня 2015 року по червень 2015 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За результатами перерахунку розміру 3% річних та інфляційних втрат, заявлених до стягнення, з використанням калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга.Еліт 9", колегія суддів встановила, що суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення 3% річних у розмірі 1549,09 грн. за липень 2014 року та з березня 2015 року по червень 2015 року, а також індексу інфляції у розмірі 44241,16 грн. за липень, серпень 2014 року та квітень, травень, червень 2015 року.

При цьому колегія суддів зазначає, що апелянт не заперечує проти позову, та доказів відсутності в нього обовязків по сплаті грошових коштів не надає. Крім того, як було зазначено вище, відповідач здійснив сплату боргу, встановленого рішенням господарського суду Харківської області від 08.09.2015р., що підтверджується платіжними дорученнями №123 від 21.10.2015р., №122 від 21.10.2015р., №130 від 28.10.2015р., а відповідний наказ суду від 22.09.2015р. на виконання рішення суду було повернуто на адресу суду, у звязку із його виконанням в повному обсязі.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідач заявив в суді апеляційної інстанції клопотання про зменшення розміру пені на 90%.

Колегія суддів вказує, що у відповідності до частини 3 статті 101 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідне клопотання про зменшення розмірну пені на 90% не було предметом розгляду в суді першої інстанції, у зв'язку з чим вимоги апелянта, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними.

Посилання відповідача на те, що вищевказане клопотання не було ним надано до суду першої інстанції через поважність причин, а саме через те, що відповідач не був присутній в судовому засіданні, що відбулось 08.09.2015р., у звязку із знаходженням на лікарняному, що підтверджується відповідною довідкою військово-медичної служби Управління СБ України в Харківській області колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи ухвала про порушення провадження у справі №922/4613/15 від 12.08.2015р. була направлена сторонам у справі та отримана представником відповідача, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення 17.08.2015р.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в період часу з 17.08.2015р. до дати судового засідання в суді першої інстанції 08.09.2015р. відповідач мав змогу направити для залучення до матеріалів справи будь-які необхідні на його думку письмові пояснення, в тому числі й клопотання про зменшення розміру пені на 90%, однак відповідним процесуальним правом не скористався, жодних клопотань про відкладення розгляду справи та неможливості взяти участь у розгляді справи чи потребі у додатковому часі для підготовки відзиву на позов, відповідач, також, не надав.

Крім того, колегія суддів зазначає, що діюче законодавство не обмежує сторін певним колом осіб, які можуть представляти їх інтереси в суді, у зв'язку з чим учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідність участь у судовому засіданні іншого представника.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів відзначає відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що рішення господарського суду Харківської області від 08.09.2015р. у справі №922/4613/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, керуючись ст.ст. 49, 99 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню відповідачу.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 08.09.2015р. у справі №922/4613/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2016 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий