ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.02.16р. Справа № 904/10777/15
За позовом Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "ТехЕлектроСервіс", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг Дніпропетровська область

про стягнення 2 037 433, 80 грн. за договором

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність №717/1 від 01.11.15р.;

- ОСОБА_2, довіреність №14б від 14.12.15р.;

від відповідача ОСОБА_3, довіреність №14-570юр від 23.12.15р.

Суть спору:

Наукове-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю "ТехЕлектроСервіс" звернулось із позовом до господарського суду, в якому просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на свою користь суму 2 037 433, 80 грн. заборгованості за договором № /1134 від 05.03.14р., а також 30 561,51 грн. судового збору.

Відповідач проти позову заперечує, у відзиві вказує, що позивачем поставлено відповідачу товар, не погоджений умовами укладеного між сторонами Договору, а тому у відповідача відсутній обовязок з оплати такого товару та штрафних санкції, нарахованих позивачем за прострочення оплати товару. Разом з тим, відповідач вказує, що з огляду на відсутність складених позивачем документів відповідно до п.4.1 Договору, у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

Клопотанням від 03.02.2016 року відповідач в порядку статті 233 ГК України просить суд зменшити розмір пені на 80% від суми, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача, а також відстрочити виконання рішення суду до 01.01.2017 року згідно положень статті 121 ГПК України.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.03.2014 року між позивачем (підрядником) та відповідачем (замовником) укладено договір №/1134 (далі - Договір), предметом якого є виконання підрядником робіт в межах договірної ціни власними і залученими силами (по узгодженню з замовником) на обєктах «ГД Подрібнювальна фабрика. Основна виробнича ділянка №2. Реконструкція АТУ джерела №207, №208» у повному обсязі основних та супутніх робіт згідно із відомістю обсягів робіт (далі - роботи)(п.1.1Договору)

Замовлення, постачання, приймання, розвантаження, складування, охорона та транспортування на будівельний майданчик матеріалів, конструкцій, виробів, обладнання здійснюється підрядником, який контролює якість та комплектність цих ресурсів (п.7.1 Договору)

Приписами статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України).

На виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу обладнання «Фільтр рукавний КФЕ 200 в комплекті у кількості 2 шт.» для реконструкції АТУ джерела №207 №208 на загальну суму 1 360 138, 51 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи двохстороннім актом №12Ф від 12.12.14р. та товарно-транспортними накладними №520-1 від 11.12.14р. та №521-1 від 11.12.14р. з підписами та відбитками печатки підприємств обох сторін.

Згідно п.4.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 3 від 27.11.14р. розрахунок за поставлене по даному Договору обладнання здійснюється на підставі рахунку - фактури, та підписаних сторонами товарно-транспортних накладних, акту прийому-передачі, записки цеху про прийняття на зберігання цього обладнання. При цьому обладнання повинно бути змонтовано підрядником у строки згідно графіку виконання робіт (додаток №5). Дана оплата здійснюється у розмірі:

- 90 відсотків від фактично поставленого обладнання протягом 25 календарних днів після підписання Замовником повного пакету документів на оплату;

- 10 відсотків від фактично поставленого обладнання Замовник сплачує Підряднику протягом 25-ти діб після повного виконання обсягів робіт за відповідним джерелом та підписання акту готовності відповідного об'єкту до експлуатації, але не пізніше 50 календарних днів з дати повного виконання обсягів робіт за відповідним джерелом.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на те, що відповідач взяті на себе зобовязання в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару на суму 1 224 124, 66 грн. не виконав, претензією №1 від 09.09.15р. позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо оплати поставленого товару, а також 3% річних та інфляційних на загальну суму 1 995 657, 16 грн.

Відповідач залишив претензію позивача без задоволення, оскільки замість передбаченого Договором обладнання «Фільтр рукавний КФЕ 144-А в комплекті» позивачем поставлено «Фільтр рукавний КФЕ 200 в комплекті», що не узгоджено умовами Договору, а відтак у підприємства відповідача відсутні підстави сплачувати обладнання, поставлене позивачем.

За викладених обставин, у відповідача утворилась основна заборгованість перед позивачем в розмірі 1 224 124, 66 грн., у звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

За умовами п.17.8 Договору за порушення строків оплати за Договором замовник сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості, за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, з урахуванням положень п.17.8 Договору та ч.2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу пеню за період з 13.01.15р. по 13.06.15р. у розмірі 261 794, 99 грн., 3% річних за період з 13.01.15р. по 11.12.15р. у розмірі 33 504,12 грн., а також інфляційні за період з 13.01.15р. по 11.12.15р. на суму 518 010, 03 грн.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування пені та 3% річних, суд зазначає, що позивачем невірно визначено дату початку періоду, з якої він може проводити відповідні нарахування, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з приймально сдавального акту № 12Ф від 12.12.14р. поставка товару за Договором відбулась 19.12.2014 року.

Враховуючи положення пункту п.4.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 3 від 27.11.14р. граничним терміном оплати поставленого товару є 13.01.2015 року, тобто відповідач повинен був провести оплату до 13.01.2015 року включно, отже прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання почалось з 14.01.15 р. і саме з цієї дати позивач має право нараховувати пеню та 3% річних.

За таких обставин, суд визнає нарахування розміру пені та 3% річних обґрунтованими частково, а саме задовольняє нарахування пені за період з 14.01.15р. по 13.06.15р. на суму 260 855, 93 грн. та 3% річних за період з 14.01.15р. по 11.12.15р. на суму 33 403, 51 грн., тоді як в решті нарахувань відмовляє за безпідставністю.

Здійснені позивачем нарахування інфляційних задовольняються судом за період з січня 2015 року по листопад 2015 року на суму 518 010, 03 грн.

З приводу заперечень відповідача, викладених у відзиві на позов, суд зазначає, що положеннями статті 666 ЦК України встановлено, що у випадку, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Оскільки звернень щодо встановлення строку для надання позивачем товаросупровідних документів від відповідача не надходило, а отримання товару підтверджується підписаною представником відповідача видатковою накладною, що свідчить про відсутність зауважень з боку відповідача щодо поставки товару, суд відхиляє заперечення відповідача.

З приводу клопотання відповідача стосовно зменшення розміру пені суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3.17.4 постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи викладене, суд не вбачає винятковості обставин, що спричинили утворення заборгованості перед позивачем, а тому, враховуючи, зокрема, фінансовий стан обох сторін, суд вважає відсутніми підстави для зменшення розміру пені.

Щодо клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, суд, врахувавши матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, дійшов висновку щодо відсутності підстав для відстрочення виконання рішення по даній справі.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Наведене є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1; ) на користь Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "ТехЕлектроСервіс" (03118, м. Київ, вул. Криворізька, буд.24; ) суму 1 224 124, 66 грн. (один мільйон двісті двадцять чотири тисячі сто двадцять чотири грн. 66 коп.) основного боргу, 260 855, 93 грн. (двісті шістдесят тисяч вісімсот пятдесят пять грн. 93 коп.) пені, 33 403, 51 грн. (тридцять три тисячі чотириста три грн. 51 коп.) 3% річних, 518 010, 03 грн. (пятсот вісімнадцять тисяч десять грн. 03 коп.) інфляційних, 30 545, 92 грн. (тридцять тисяч пятсот сорок пять грн. 92 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст підписаний 17.02.2016р.