ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р. Справа № 914/3243/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі суддів:

головуючий суддя Бонк Т. Б.

судді Бойко С.М.

ОСОБА_1

при секретарі Федорович І.В.

за участю представників сторін:

від позивача - не зявився.

від відповідача (скаржник) ОСОБА_2 - директор, ОСОБА_3 (представник за довіреністю)

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Укрексімтранс б/н і б/д

на рішення господарського суду Львівської області від 05.11.2015 року (головуючий суддя Кітаєва С.Б.)

у справі № 914/3243/15

за позовом Державного підприємства Придніпровська залізниця, м.Дніпропетровськ

до відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністюУкрексімтранс м.Львів

про стягнення штрафу у розмірі 58 530,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 05.11.2015 року у справі за № 914/3243/15 позов задоволено. Стягнуто з ТОВ Укрексімтранс на користь Державного підприємства Придніпровська залізниця 58 530,00 грн. штрафу, 1827 грн. судового збору та 1879,89 грн. витрат, пов'язаних із забезпеченням явки представника позивача в судове засідання.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що виявлена невідповідність маси вантажу виникла внаслідок невірного зазначення вантажовідправником відомостей у залізничній накладній. Згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки. Доводи відповідача не спростовують правомірність заявлених позивачем вимог.

В апеляційній скарзі та додаткових поясненнях до апеляційної скарги відповідач просить дане рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у позові мотивуючи це тим, що 1) Статут залізниць України не було подано на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України, отже, такий не може носити обовязків характер; 2) судом першої інстанції не було перевірено дотримання порядку складання позивачем комерційного акту та актів загальної форми у даній справі; 3) суд першої інстанції не звернув увагу на те, що подані позивачем докази містять суттєві відмінності в масі вантажу і ставлять під сумнів їх належність; 4) позивач не надав доказів, що підтверджують перевірку маси вантажу під час вивантаження; 5) позивачем не доведено правову підставу переважування вантажу не на станції призначення, а на одній із проміжних станцій; 6) судом першої інстанції було невірно розраховано суму судового збору.

В судове засідання скаржник не забезпечив явки свого уповноваженого представника, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, подав клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Апеляційний господарський суд, враховуючи думку присутніх представників відповідача, те, що явка представників сторін не визнавалася обовязковою, що участь представників сторін в судовому засіданні є правом, а не обовязком сторін, та відсутність інших процесуальних перешкод, вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та , заслухавши думку присутніх представників відповідача, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що в лютому 2015 року ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю (ТОВ) Укрексімтранс за залізничною накладною №35825942 зі станції Смига Львівської залізниці було відправлено вантаж (брикети торфяні) на станцію призначення - Якимівка (Запорізькій області) Придніпровської залізниці.

На станції Мелітополь (Запорізька обл.) Придніпровської залізниці на підставі акту загальної форми від 27.02.2015 року №192/3112, складеного станцією Дубно Львівської залізниці, було проведено перевірку маси вантажу у вагонах.

Під час перевірки маси вантажу в вагонах, було встановлено, що маса вантажу, вказана в залізничній накладній №35825942 у графі маса вантажу в кг, визначена відправником не відповідає масі вантажу насправді, а саме: згідно накладної №35825942 у вагоні № 61565248 маса нетто - 55500 кг, а маса нетто при перевірці - 59150 кг, тобто різниця становить +3650 кг.

Переважування проводилось на вагонних вагах №0113, повірених 30.12.2014 року. Факт переважування на станції Мелітополь з різницею маси вантажу у розмірі +3650 кг зафіксований у Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах (а.с. 21-22).

У звязку з вищезазначеним, на станції Мелітополь Придніпровської залізниці було складено акт загальної форми №0334 від 05.03.2015 року та Комерційний акт РА №005471/4.

Згідно з накладною №35825942 загальна сума провізної плати нарахованої відправнику по станції відправлення складає за вагон №61565248 11 706,00 грн., у звязку з чим розмір нарахованого штрафу згідно з розрахунком позивача, проведеного на підставі ст.ст.118,122 Статуту залізниць України, складає 58 530,00 грн. (11706,00 грн. х 5 =58530,00 грн.).

Згідно із ч.1 ст.3 Закону України Про залізничний транспорт від 04.07.1996 року №273/96-ВР, законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

В статті 5 Статуту залізниць України зазначено, що на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує, зокрема, Правила перевезення вантажів. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статут залізниць України визначає обовязки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом. На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обовязковими для всіх юридичних осіб.

Згідно ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно з п.2.1, 6.6, 6.7 та додатком №3 Правил оформлення перевізних документів, графи Маса вантажу в кг. Визначена відправником та Спосіб визначення маси заповнюються відправником.

Відповідно до ст.37 Статут залізниць України та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, маса вантажу визначається відправником.

За залізничною накладною №35825942 відправником є ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Укрексімтранс (відповідач у справі).

Згідно з п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг указується в накладній.

Відповідно до п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. N 644, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, зокрема графи Маса вантажу, якщо вона визначена відправником, та Спосіб визначення маси.

Як вбачається з залізничної накладної №35825942, у графі №24 «маса вантажу, визначена відправником»- 167000,0; графа 25 «маса вантажу, визначена залізницею» - не заповнена; у графі № 26 «спосіб визначення маси» - автомобільні ваги. На звороті накладної зазначено масу вантажу у кожному вагоні, зокрема, у спірному вагоні № 61565248, вантажністю 70 т, - маса вантажу 55 500; примітка відсутня. Рід вагона Піввагон.

Як передбачено п.2.3. Правил оформлення перевізних документів, правильність внесених в накладну відомостей своїм підписом засвідчує представник відправника.

Правильність внесених в накладну №35825942 відомостей своїм підписом засвідчив представник відправника ОСОБА_2

Згідно Правил приймання вантажів до перевезення вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно п.12. Правил видачі вантажів вантажі, завантажені відправником, і ті, що прибули в справних вагонах, контейнерах із непошкодженими пломбами (ЗПП) відправника, а також без ознак недостачі, псування, пошкодження на відкритому рухомому складі або в критих та інших вагонах без пломб, якщо такі перевезення передбачені Правилами, видаються без перевірки їх кількості й стану.

Згідно ст. 22 Правил видачі вантажів перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Згідно ст. 23 Правил видачі вантажів зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення. У разі вивантаження на місцях загального користування вимога щодо перевірки маси вантажів може бути заявлена письмово одержувачем до початку вивантаження. Вимога щодо перевірки маси вантажу у вагонах, що подаються на під'їзну колію, може бути заявлена в момент приймання вагонів у пункті, встановленому договором.

Отже, залізниця має право перевіряти правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, як на станції відправлення, так під час перевезення вантажу та на станції призначення. У даному випадку не встановлено імперативних норм щодо обовязку залізниці перевіряти масу вантажу при його видачі.

Частиною 1 ст.26 Закону України „Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами. Аналогічну норму містить ст. 129 Статуту, відповідно до якої обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2011 за № 334 (Ст. 129 Статуту залізниць).

27.02.2015 року згідно акту загальної форми № 192/3112 ф.ГУ-23 на станції встановлено різницю в масі вантажу нетто на +3800 кг в спірному вагоні № 61565248.

05.03.2015 року на станції Мелітополь було складено Акт загальної форми, з якого вбачається про здійснення контрольної перевірки маси вагону та яким встановлено різницю маси нетто вантажу щодо маси нетто вантажу в накладній № 35825942 на +3650 кг.

Комерційним актом РА№005471/4 від 05.03.2015р., складеним на станції Мелітополь (а.с.15), засвідчено факт неправильного зазначення у залізничній накладній №35825942 маси вантажу у вагоні № 61565248, оскільки виявлено, що маса вантажу при контрольному зважуванні виявилась на 3650 кг більша, ніж у залізничній накладній. Встановлено, що в технічному та комерційному відношенні вагон справний, двері та люки закриті, навантаження шапкообразне, рівномірне, нижче рівня бортів на 5-10 см, вантаж вкритий поліетеленовою плівкою. Плівка не порушена. Вагон в технічному відношенні справний.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що даний комерційний акт, в розумінні ст. 129 Статуту залізниць України та ст. 34 ГПК України, є належним та допустимим доказом наявності обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, під час залізничного перевезення.

Щодо доводів відповідача про те, що між актом загальної форми № 192/3112 від 27.02.2015 та актом загальної форми № 0334 від 05.03.2015 є розбіжності: при зважуванні вантажу на станції Дубно Львівської залізниці в акті загальної форми № 192/3112 зазначено, що більше на 3800 кг., а при зважуванні на станції Мелітополь Придніпровської залізниці в акті загальної форми № 0334 зазначено +3650 кг., то, як підтверджується комерційним актом РА № 005471/4/2 від 05.03.2015, маса більше документа на +3650кг. Крім того, під час перевірки вантажу різниці проти цього акта не виявлено, що підтверджено у розділі Є комерційного акту також і представником отримувача вантажу - ПП Аскон» - ОСОБА_5 Саме комерційний акт згідно ст. 129 Статуту залізниць України складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності маси вантажу, а тому такий приймається до уваги апеляційним судом як належний доказ на підтвердження невідповідності даних в порівнянні з накладною. Крім того, в будь якому випадку обома актами загальної форми зафіксовано факт невідповідності маси вантажу в порівнянні із даними залізничної накладної.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідно до комерційного акта РА № 005471/4/2 від 05.03.2015 року виявлений надлишок вантажу не відвантажувався в інший вагон, у зв'язку з тим, що загальна маса вантажу не перевищувала вантажопідйомність вагона.

Відтак, виявлена невідповідність маси вантажу сталася внаслідок невірного зазначення відправником відомостей у залізничній накладній.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідач не спростував належними доказами факту невідповідності маси вантажу у вагоні стосовно показників маси вантажу, зазначених ним у залізничній накладній.

Згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

При цьому, у застосуванні пунктів 118 та 122 Статуту залізниць України слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно залізничної накладної № 36323103 загальна сума провізної плати за вагон №61565248 складає 11 706,00 грн. Звідси, сума штрафу складає 58 530,00 грн. (11706,00 х 5 =58530,00 грн.).

Доводи відповідача не спростовують правомірність заявлених позивачем вимог про стягнення штрафу.

Порядок оформлення розслідування та обліку не збережених перевезень вантажів, затверджених наказом Укрзалізниці від 21.09.2005 № 306-Ц, на який покликається відповідач у своїх запереченнях, визначає процедуру складання, пересилання, розслідування комерційних актів, принципи ведення діловодства та обліку по незбережених перевезеннях вантажів, а також здійснення розрахунків між залізницями за задоволеними претензіями та позовами за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, а відтак, не поширюється на даний спір між сторонами у зв'язку з тим, що дане перевезення було збереженим, в даному випадку не було виявлено втрати чи недостачі вантажу.

Слід зазначити, що пункт 22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення При цьому, зі змісту п.22 Правил не вбачається, що ця норма носить імперативний характер.

Вантажовідправник має можливість обирати той чи інший спосіб визначення маси на власний розсуд. Однак залізниця, користуючись правом, визначеним ст. 24 Статуту залізниць України, під час перевірки на проміжних станціях може здійснити контрольне зважування вантажу.

Від відповідальності, передбаченої ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправника не звільняє навіть факт відсутності на станції відправника ваг для визначення маси вантажу, оскільки така обставина не позбавляє вантажовідправника можливості замовити зважування вантажу у перевізника чи третьої особи для встановлення дійсної його ваги та уникнення можливих штрафних санкцій з боку перевізника, а відтак не звільняє вантажовідправника від відповідальності, передбаченої ст. 24 Статуту залізниць України.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Щодо правильності розрахунку та стягнення судового збору судом першої інстанції, то апеляційний суд зазначає наступне.

З поштового конверта позивача, яким позивач надсилав позовну заяву до місцевого господарського суду, вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції 31.08.2015 року, тобто до набрання законної сили новою редакцією Закону України «Про судовий збір». А на момент звернення позивача до господарського суду чинна редакція зазначеного Закону передбачала мінімальну ставку судового збору за подання позову до господарського суду у спорі майнового характеру 1,5 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 1827 грн. Саме таку суму судового збору було сплачено позивачем та, відповідно, правомірно стягнуто судом першої інстанції з відповідача на користь позивача, враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з урахуванням усіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору в порядку ст.49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Львівської області від 05.11.2015 року у справі за № 914/3243/15 - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Укрексімтранс б/н і б/д без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 17.02.2016 р.

Головуючий суддя Бонк Т.Б.

Судді Бойко С.М.

ОСОБА_1