ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" лютого 2016 р. Справа № 15/378-03-9950

Суддя господарського суду Одеської області Петров В.С., розглянувши заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення по справі № 15/378-03-9950 за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Голиця» про стягнення 67827,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Голиця» про стягнення 67827, 00 грн., посилаючись на наступне.

19 квітня 2002 р. між СПД ОСОБА_1 та СВК "Голиця" було укладено угоду б/н на поставку 3 тон мідного купоросу та 4 кг гранстару загальною вартістю 69 780, 00 грн.

Відвантаження вищезазначеної продукції була виконана в день підписання договору, про що свідчить довіреність ЯГЯ № 792609 від 19.04.2002 р., виписана на ім'я ОСОБА_2 та завірена печаткою відповідача.

Претензій щодо кількості, якості та строків поставленої продукції відповідач не мав.

Згідно п. 2 укладеного договору, розрахунок за поставлену продукцію повинен був бути виконаний не пізніше трьох банківських днів з моменту поставки продукції покупцю.

Проте після закінчення зазначеного строку оплату відповідачем здійснено не було, незважаючи на неодноразові усні та письмові нагадування та вимоги позивача.

Згідно акту звірки від 19.09.2003 р., складеного в.о. головного бухгалтера СВК "Голиця" Дечева М.І., залишок боргу на 01.09.2003 р. становить 67 827, 00 грн.

В судовому засіданні представник позивача звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог та просив визнати за позивачем право власності на цех по переробці риби, розташований за адресою: АДРЕСА_1, за рахунок часткового погашення боргу. В обґрунтування вказаної заяви представник послався на те, що між суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Голиця" було укладено додаткову угоду від 26.11.2002 р. до договору б/н від 19.04.2002 р., згідно якої СВК "Голиця" зобов'язувався частково погасити борг, шляхом передачі у власність СПД ОСОБА_1 цеху по переробці риби, розташований за адресою: АДРЕСА_1, а залишок боргу - майном, по додатковому узгодженню з позивачем в строк до 31.12.2002 р. Однак, протягом наступних місяців та по теперішній час відповідач свої зобов'язання згідно договору не виконав, посилаючись на відсутність грошових коштів.

Рішенням господарського суду Одеської області від 23.01.2004 р. по справі № 15/378-03-9950 позов суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:

- визнано за суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 право власності на цех по переробці риби, розташований за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 30 000, 00 грн., який належить на праві власності Сільськогосподарському виробничому кооперативу "Голиця", за рахунок часткового погашення боргу;

- зобов'язано Сільськогосподарський виробничий кооператив "Голиця" скласти та підписати акт приймання-передачі суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 цеху по переробці риби, розташованого за адресою: АДРЕСА_1,

- стягнуто з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Голиця" на користь суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 37827 грн. решти боргу, 691,00 грн. витрат по сплаті державного мита, 118,00 грн. витрат по сплаті витрат за Інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області із заявою про прийняття додаткового рішення, яким визнати за ним право власності на цех по переробці риби, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належав Сільськогосподарському виробничому кооперативу „Голиця" за рахунок часткового погашення боргу.

В обґрунтування своєї заяви позивач вказує, що Ізмаїльським бюро технічної інвентаризації на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 23.01.2004 року по справі № 15/378-03-9950, було зареєстроване право власності на цех по переробці риби, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, про що свідчить відмітка на аркуші вищенаведеного рішення. Додатково про відповідність номеру 26 вищенаведеного нерухомого майна, свідчить технічний паспорт на капітальний цех, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Інвентаризаційна справа № 200, реєстровий № 76. Також про належність нерухомого майна ОСОБА_1 за вищевказаною адресою свідчить довідка Голицької сільської ради Болградського районного Одеської області від 22.08.2014 року. Наразі позивач стверджує, про відсутність належним чином прийнятого рішення щодо вирішення питання про передачу у власність СПД ОСОБА_1 цеху по переробці риби, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. В свою чергу позивач зазначає, що подальше внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на виконання Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не вбачається можливим, оскільки відсутнє підтвердження адреси вищенаведеного нерухомого майна, яким зокрема є додаткове рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно як правовстановлювальний документ, на підставі якого проводиться державна реєстрація прав власності.

Наразі в ст. 88 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо: 1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення; 2) не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Додаткове рішення є засобом виправлення неповноти судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом. При цьому неповнота судового рішення шляхом прийняття додаткового рішення (ухвали) не може бути виправлена щодо позовних вимог, з яких судом прийнято рішення. Така неповнота може бути усунена лише в процедурі перегляду рішення. Тобто додаткове рішення (ухвала) не можуть стосуватися тих вимог, щодо яких суд ухвалив рішення.

Як зазначено в п. 13 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року N 6 "Про судове рішення", прийняття додаткового рішення допустиме виключно з підстав, передбачених статтею 88 ГПК. Якщо порушується питання про прийняття додаткового рішення з інших підстав, суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Наразі ГПК не встановлює будь-яких обмежень строків подання заяв про прийняття додаткового рішення, виправлення чи роз'яснення його. Тому при розгляді цих заяв господарським судам слід керуватись тими статтями ГПК, які регламентують відповідні строки щодо основного рішення. При цьому додаткові докази судом не приймаються і оцінка їх не здійснюється (п. 14, 15 Постанови Пленуму ВГСУ).

Як вбачається зі змісту рішення господарського суду Одеської області від 23.01.2004 р. по справі № 15/378-03-9950, згідно уточнень позовних вимог позивач просив визнати за ним право власності на цех по переробці риби, розташований за адресою: АДРЕСА_1, за рахунок часткового погашення боргу СВК „Голиця". Вказані вимоги у викладеній редакції судом було розглянуто та задоволено. При цьому з доданих позивачем до поданої заяви документів вбачається, що технічна інвентаризація цеху по переробці риби проводилась після прийняття судом рішення у даній справі, про що свідчить копія технічного паспорту на вказаний цех від 03.03.2004 р. До того ж 09.03.2004 р. Ізмаїльським бюро технічної інвентаризації за позивачем було зареєстровано право власності на будівлю за адресою: АДРЕСА_1, буд. 26 на підставі рішення господарського суду Одеської області від 23.01.2004 року по справі № 15/378-03-9950, тим самим рішення суду по даній справі у вказаній частині було виконано повністю згідно положень чинного на той момент законодавства.

Враховуючи те, що стосовно вже розглянутих позовних вимог, з яких судом прийнято рішення по справі, не може бути прийнято додаткове рішення, та внесення будь-яких додаткових відомостей у рішення суду, що стали відомі заявнику після його прийняття судом, в порядку ст. 88 ГПК України чинним законодавством не передбачено, господарський суд доходить до висновку про відсутність підстав для винесення додаткового судового рішення щодо визнання за позивачем права власності на цех по переробці риби, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належав Сільськогосподарському виробничому кооперативу „Голиця" за рахунок часткового погашення боргу.

За таких обставин, господарський суд Одеської області вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення у справі № 15/378-03-9950 за ним права власності на вказаний цех по переробці риби.

Керуючись ст.ст. 86, 88 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення у справі № 15/378-03-9950 щодо визнання за ним права власності.

Суддя В.С. Петров