ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року Справа № 918/318/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого
Алєєвої І.В. Рогач Л.І.
за участю представників:
позивачаКовальчук І.В. - довіреність від 04.01.2015 року Фрейдун О.М. - довіреність від 25.01.2016 року
відповідачаДворак Т.Б. - довіреність від 05.01.2016 року
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"
на постановувід 22.07.2015 р. Рівненського апеляційного господарського суду
у справі№ 918/318/15 господарського суду Рівненської області
за позовомДочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"
до Служби автомобільних доріг у Рівненській області
простягнення заборгованості в сумі 458 162,00 грн.

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до Служби автомобільних доріг у Рівненській області про стягнення заборгованості у розмірі 458162,00 грн.

Позовні вимоги з посиланнями на приписи статей 526, 530, 837, 853, 882 Цивільного кодексу України та статей 173, 175, 193 Господарського кодексу України обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору №1 від 03.01.2012 року в частині розрахунку за надані послуги.

Позивач зазначав, що протягом дії вказаного договору останнім надано послуги по чергуванню, проте відповідачем всупереч умовам укладеного договору зобов'язання щодо прийняття та оплати вказаних послуг не виконувались.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю, з підстав викладених у відзиві.

Зокрема, відповідач зазначав, що згідно укладеного договору № 1, акти приймання виконаних робіт готує підрядник і разом з представником замовника протягом 3 днів перевіряє відповідність актів фактично виконаним роботам. Надання актів замовнику здійснюється підрядником станом на 25 число місяця, не пізніше, як за два останніх робочих дні звітного місяця.

Спірні акти, були надіслані позивачем на адресу Служби автомобільних доріг у Рівненській області для підписання лише 25.05.2015 року, тобто через 3 роки.

Крім того, відповідач зазначав, що позивачем були надані послуги з експлуатаційного утримання в тому числі чергування робітників 5 розряду та чергування машиністів без виїздів, які були включені в акти за лютий-березень 2012 р. та оплачені відповідачем.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 11.06.2015 (суддя А.М. Качур) в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в сумі 458 162,00 грн. виходять за межі передбаченого договором кошторису та суперечать пунктам 3.2. та 3.3. договору №1 від 03.01.2012 року.

Також, суд першої інстанції зазначав, що доказів в підтвердження укладення додаткового договору щодо збільшення ціни договору чи виконання додаткових робіт позивачем не надані.

За апеляційною скаргою ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" Рівненській апеляційний господарський суд (судді: Л.М. Сініцина, Г.Б. Бучинська, І.В. Розізнана) переглянувши рішення господарського суду Рівненської області від 22.07.2015 р. в апеляційному порядку, постановою від 22.07.2015 р., залишив його без змін з тих же підстав.

ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Рівненської області від 11.06.2015 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 22.07.2015 року скасувати, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заявник касаційної скарги зазначає, що після встановлення і підтвердження факту виконання позивачем підрядних робіт на замовлення відповідача, суди дійшли необґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову через те, що начебто проведені роботи не могли бути здійснені саме за договором №1 від 03.01.2012 року.

Скаржник зауважує, що витяги з нормативних документів доводять, які є предметом спору, виконувалися підрядником згідно умов договору № 1 від 03.01.2012 р.

Замовнику 25.02.2015 р. було офіційно, шляхом надіслання цінного листа представлено акти приймання виконаних підрядних робіт за період 2012 р. Період виконання робіт вказується не у самому акті форми № КБ-2, а у відомості ресурсів, що додається до акту і підписується відповідальним працівником, який її склав. Нумерація акту форми № КБ-2 здійснюється автоматично комп'ютерною програмою "Смета" в правому верхньому кутку даного документу. В 2012 році між позивачем та відповідачем інших договорів (контрактів) на виконання робіт по поточному та експлуатаційному утриманні автомобільних доріг за рахунок коштів державного бюджету не укладалося, відповідно відсутність найменування договору на акті форми № КБ-2 плутанини щодо підстав виконання та прийняття таких робіт не створює.

Також скаржник зазначає, що суди, відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, посилались на лист ДФІ у Рівненській області про відсутність перед позивачем у Служби автомобільних доріг у Рівненській області спірної заборгованості.

На думку скаржника, даний документ не може слугувати доказом по справі, оскільки ДФІ у Рівненській області стверджувало про відсутність дебіторської заборгованості, що обліковується у бухгалтерській звітності відповідача та зареєстрована у держказначействі. Оскільки заборгованість за надані послуги з чергування робітників 5 розряду та машиністів (без виїзду) в зимовий період на випадок погіршення погодних умов у розмірі 458 162,00 грн. є спірною, у звітності не проведена і не зареєстрована як бюджетне зобов'язання.

Крім того, скаржник звертає увагу, що судами попередніх інстанцій не вірно було трактовано зміни до договору внесені на підставі додаткової угоди №1/30 від 08.02.2013 року до договору №1 від 03.01.2012 року, адже даною додатковою угодою змінено розмір бюджетних зобов'язань, що виникають у замовника у разі наявності відповідних бюджетних асигнувань та фактичних надходжень. Що стосується самої ціни договору, то вона встановлена додатковою угодою №1/26 від 29.12.2012 року й становить 83 999000, 00 грн. з урахуванням ПДВ. На думку скаржника, саме додаткова угода №1/26 від 29.12.2012 року визначає ціну договору і на даний час не існує інших додаткових угод чи доповнень до договору №1 від 03.01.2012 року, якими внесено зміну у даний договір в частині договірної ціни.

Скаржник зауважує, що стягнення заборгованості у розмірі 458162,00 грн. не виходить за межі передбаченого договором кошторису.

У запереченнях на касаційну скаргу Служба автомобільних доріг у Рівненській області просить залишити рішення господарського суду Рівненської області від 11.06.2015 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 22.07.2015 року без змін, а касаційну скаргу без задоволення, посилаючись не те, що судові рішення прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права та повним дослідженням усіх обставин справи, а висновки судів відповідають матеріалам справи та ґрунтуються на нормах чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників позивача та відповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції, 03.01.2012 року між Службою автомобільних доріг у Рівненській області (замовник) та Дочірнім підприємством "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (підрядник) було укладено договір № 1, відповідно до пункту 1.1 якого підрядник зобов'язався у 2012 році виконати роботи по поточному ремонту та експлуатаційному утриманню автомобільних доріг загального користування за рахунок коштів державного бюджету відповідно до кошторисної документації і умов договору, а замовник - прийняти і оплатити такі роботи (том 1 а.с.21-24).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що підрядник повинен виконати передбачені цим договором роботи, якість яких відповідає умовам П-Г.1-218-113:2009 "Технічні правила ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування України", затверджених наказом Укравтодору від 01.07.2009 р. № 320 та вимогам інших нормативних документів.

Пунктом 2.2 договору визначено, що замовник здійснює контроль за якістю робіт, що виконуються по даному договору, згідно, вимог діючих нормативних документів. У разі виявлення порушень проектних рішень, будівельних норм і правил, інших нормативних документів замовник має право видати підряднику припис про усунення допущених недоліків, а за необхідності - про зупинення робіт

Згідно пунктів 4.1, 4.2 договору замовник здійснює щомісячні розрахунки за виконані роботи по мірі надходження коштів (бюджетного фінансування) на підставі актів приймання виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2в) та довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форма № КБ-3) за рахунок джерел фінансування замовника. Акти виконаних робіт готує підрядник і разом з представником замовника протягом 3 днів перевіряє відповідність актів фактично виконаним роботам. Надання актів замовнику здійснюється підрядником станом на 25 число місяця, не пізніше, як за два останніх робочих дні звітного місяця. Несвоєчасне підписання актів, а також необґрунтовані претензії щодо представлених обсягів виконаних робіт вирішується у встановленому законодавством порядку. Оплата робіт, виконаних з недоробками і дефектами, проводиться після усунення останніх.

Пунктом 11.1 договору передбачено, що підрядник виконує по даному договору весь перелік робіт з поточного ремонту автомобільних доріг відповідно до ГБН Г.1-218-182:2011, експлуатаційного утримання автомобільних доріг відповідно до ВБН Г.1-218-530:2006 "Класифікація робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування", крім робіт з інженерно-технічного забезпечення (пункт 2.5 ВБН Г.1-218-530:2006), а також здійснює організацію та проведення вагового і габаритного контролю.

Відповідно до пункту 11.8 договору підрядник відповідає за забезпечення безпеки дорожнього руху на всій закріпленій за ним мережі автомобільних доріг (ліквідація причин дорожньо-транспортних пригод, оперативна і кваліфікована участь в розслідуванні ДТП з дорожнім фактором) в межах виділеного фінансування. Відшкодування збитків, заподіяних фізичним та юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, пов'язаних з незадовільними дорожніми умовами, здійснюється підрядником.

Пунктом 11.14 договору сторони домовилися, що підрядник крім робіт передбачених технічним завданням документації конкурсних торгів, виконує роботи по: усуненню загрози безпечного проїзду автотранспорту; ліквідації наслідків дорожньо-транспортних пригод; ліквідації наслідків надзвичайних та аварійних ситуацій; забезпеченню безперервного та безпечного руху автотранспорту.

Крім того, судами першої та апеляційної інстанції було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконання умов вказаного договору, обома сторонами підписані та скріплені печатками акти приймання виконаних будівельних робіт за лютий та березень 2012 року форми № КБ-2в, а саме: № 7/1 від 08.02.2012 р., № 14/1 від 12.03.2012 р., № 8/2 від 22.02.2012 р., № 7/7 від 08.02.2012 р., № 14/7 від 12.03.2012 р., № 8/8 від 22.02.2012 р., № 10/8 від 02.03.2012 р., № 8/10/1 від 22.02.2012 р., № 8/10/2 від 22.02.2012 р., № 8/11/1 від 22.02.2012 р., № 10/11/2 від 02.03.2012 р., № 10/14 від 02.03.2012 р., № 10/17/3 від 02.03.2012 р., № 10/18 від 02.03.2012 р. (том 1 а.с.55-88).

Як вбачається з даних актів, в них включені такі роботи, як чергування машиністів без виїзду та чергування робітників 5 розряду (том 1 а.с.55-88).

Листом від 25.02.2015 р. Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" направило на адресу Служби автомобільних доріг у Рівненській області 22 акти приймання виконаних підрядних робіт форми № КБ-2в за 2012 рік з вимогою про їх підписання у 10-тиденний термін та з посиланням на те, що на виконання умов договорів № 1 від 03.01.2013 р., № 29 від 27.09.2012 р., № 2 від 30.01.2013 р., № 34 від 06.11.2013 р., № 3 від 31.01.2014 р. та № 4 від 31.01.2014 р., укладених між ними, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху на випадок погіршення погодних умов у зимовий період на дорогах загального користування в межах Рівненської області здійснено чергування при зимовому утриманні працівниками їхніх філій за березень 2012 року на суму 458 162,00 грн. та за 2013 рік на суму 817 685,00 грн. (том 1 а.с.36-37).

У відповідь на вказаний лист Служба автомобільних доріг у Рівненській області листом від 06.03.2015 р. відповідала, що згідно умов договору надання актів замовнику здійснюється підрядником станом на 25 число місяця, не пізніше, як за два останніх робочих дні звітного місяця; зазначені роботи в актах приймання виконання будівельних робіт виставлені замовнику за межами виділеного фінансування, не передбачені в завданнях на виконання робіт з експлуатаційного утримання доріг для філій ДП "Рівненський облавтодор", крім того вказані роботи не були узгоджені відповідно до пункту 1.2 спільного наказу Служби автомобільних доріг у Рівненській області та ДП "Рівненський облавтодор" № 91/70 від 25.11.2013 р. "Про організацію зимового утримання автомобільних доріг загального користування" (том 1 а.с.38-39).

Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор", вважаючи, що Служба автомобільних доріг безпідставно не погодила наданих актів виконаних робіт, зробило в них відмітки про одностороннє прийняття актів 20.03.2015 р. (том 1 а.с.25-35).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимога ДП "Рівненський облавтодор" Відкритого ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення з Служби автомобільних доріг у Рівненській області заборгованості у розмірі 458162,00 грн. з підстав невиконання останнім своїх зобов'язань щодо оплати наданих за договором №1 від 03.01.2012 року послуг.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позовні вимоги в сумі 458 162,00 грн. виходять за межі передбаченого договором кошторису та суперечать пунктам 3.2. та 3.3. договору №1 від 03.01.2012 року, а доказів в підтвердження укладення додаткового договору щодо збільшення ціни договору чи виконання додаткових робіт позивачем не наді.

Проте, колегія суддів вважає, що вказані висновки зроблені судами першої та апеляційної інстанції передчасно, без дослідження та з'ясування всіх необхідних обставин для правильного вирішення спору, виходячи з наступного.

За приписами пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У відповідності до статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 889 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт.

Згідно частиною 1, 2 статті 838 Цивільного кодексу України, підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку.

Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Сліз зазначити, що при цьому судами попередніх інстанцій не взято до уваги, що відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України оплаті підлягають не підписані акти виконаних робіт, а виконані на умовах договору роботи.

Вирішуючи спір про оплату виконаних за договором робіт, суди зобов'язані були достеменно встановити сам факт виконання робіт, а не тільки факт підписання актів.

З'ясування вказаних питань має істотне значення для вирішення спору та впливає на правильність застосування норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції, в порушення вимог статей 4-7, 43 Господарського процесуального кодексу України не з'ясували та не дали оцінки стосовно того, чи були фактично виконанні позивачем спірні роботи, та чи виконані вони на умовах договору.

Також, позивач неодноразово зазначав про те, що стягнення заборгованості у розмірі 458162,00 грн. не виходить за межі передбаченого договором кошторису, проте, вирішення спору було здійснено судами без врахування вищевказаних доводів позивача та встановлення відповідних обставин справи щодо договірної вартості робіт, яка стала підставою для стягнення, виходячи з умов договору, проектної та кошторисної документації у їх сукупності.

Згідно зі статтею 32 вказаного Кодексу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що господарськими судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи та прийнятті судових рішень не взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про не з'ясування судом всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами процесуального законодавства рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до господарського суду Рівненської області.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від установлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 22.07.2015 у справі №918/318/15 та рішення господарського суду Рівненської області від 11.06.2015 скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду Рівненської області.

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: І.Алєєва

Л. Рогач