ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.02.2016 Справа № 920/36/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Келтік», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Гуматекс», м. Глухів Сумської області

про стягнення 5 534 053 грн. 22 коп.

Суддя Б.І. Лиховид

За участі представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 07.12.2015)

від відповідача: не прибув

у судовому засіданні брала участь секретар с/з ОСОБА_2

Суть спору: позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу № 04-12 від 20.01.2012 у сумі 5 534 053 грн. 22 коп., з яких: 2 916 009 грн. 31 коп. основна заборгованість, 204 041 грн. 18 коп. пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, 2 189 716 грн. 21 коп. інфляційні витрати, 224 286 грн. 52 коп. - 3% річних, а також просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору.

Представник відповідача у дане судове засідання не з`явився, письмового відзиву на позовну заяву не подав, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином. Ухвала господарського суду Сумської області про порушення провадження по справі від 12.01.2016 направлялась відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві, а саме: 41400, Сумська область, м. Глухів, вул. Щорса, 1, і була отримана повноважним представником відповідача, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Ухвала господарського суду Сумської області від 28.01.2016 про відкладення розгляду справи направлялась відповідачу за тією ж адресою, але була повернута відділенням поштового зв`язку з відміткою «зачинено, не працює».

За змістом статті 64 ГПК, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Враховуючи, що ухвали суду були направлені відповідачу за адресою, зазначеною в матеріалах справи, отримання відповідачем ухвали про порушення провадження у справі, суд вважає відповідача повідомленим належним чином та можливим розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, оцінивши надані докази, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Келтік» (позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Гуматекс» (відповідач, покупець) 20.01.2012 був укладений договір купівлі-продажу за № 04-12, відповідно до розділу 1 якого позивач продає, а відповідач купує нитку поліефірну з підвищеною адгезією в асортименті (товар) відповідно до додатків до договору, що є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пунктів 3.1, 4.1, 5.1 договору умови поставки, строки оплати на банківський рахунок позивача та вартість товару зазначаються в додатках до договору.

Пунктом 3.3 договору сторони узгодили, що датою поставки партії товару вважається дата відвантаження товару зі складу продавця.

У відповідності до п. 10.1 договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.12.2012.

Сторонами до вказаного договору були укладені додаткові угоди № 3 від 10.01.2013 та № 4 від 30.12.2013, якими строк дії договору продовжено до 31.12.2014, а в частині взаєморозрахунків до їх повного виконання.

Крім того, на виконання умов договору купівлі-продажу від 20.01.2012, сторонами були укладені додатки до договору (специфікації) № 8 від 11.10.2012, № 9 від 24.05.2013, № 10 від 01.07.2013, № 12 від 07.11.2013, відповідно до умов яких оплата за товар відповідачем здійснюється протягом 21-го календарного дня від дати відвантаження, а також сторони погодили поставку товару на умовах FСА Інкотермс: склад продавця: с. Мартусовка Бориспільського району Київської області.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Договір купівлі-продажу № 04-12 від 20.01.2012, який за своєю правовою природою є договором поставки, підписаний директорами сторін, скріплений печатками сторін, відповідає вимогам, передбаченим ст. ст. 628, 639, 837 Цивільного кодексу України щодо змісту та форми договору, не розірваний сторонами та не визнаний недійсним в судовому порядку. Додаткові угоди до договору та специфікації до нього також підписані повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками.

У ст. 712 Цивільного кодексу України закріплено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено матеріалами справи, позивач свої зобов`язання відповідно до договору № 04-12 від 20.01.2012 виконав, що підтверджується матеріалами справи. Факт поставки товару відповідачу підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними № РН-0797 від 11.10.2012, № РН-0835 від 22.10.2012, № РН-0392 від 24.05.2013, № РН-0517 від 01.07.2013, № РН-0625 від 01.08.2013, № РН-0635 від 07.08.2013, № РН-0675 від 21.08.2013, № РН-0971 від 07.11.2013, підписаних повноважними представниками сторін, довіреностями № 000110 від 11.10.2012р., № 000114 від 22.10.2012, № 000017 від 24.15.2013, № 000023 від 01.07.2013, № 000030 від 01.08.2013, № 017 від 07.08.2013, № 88 від 21.08.2013, № 000047 від 06.11.2013, виданих на отримання від позивача цінностей за вищевказаними видатковими накладними, рахунками фактурами та товарно - транспортними накладними.

Відповідач свої зобовязання щодо оплати за отриманий товар за договором № 04-12 від 20.01.2012 не виконав, тому його заборгованість перед позивачем по сплаті за поставлений товар склала 2 916 009 грн. 31 коп., у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з вимогою про стягнення вказаного розміру боргу з відповідача.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

На день розгляду справи в суді основна заборгованість відповідача перед позивачем склала 2 916 009 грн. 31 коп., що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбаченим цим Кодексом.

Аналогічна норма щодо виконання зобов`язань міститься в статті 526 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач, з урахуванням всіх обставин справи, подав суду достатньо доказів, які обєктивно і у визначеному законом порядку підтвердили його позицію щодо наявності заборгованості відповідача перед ним в сумі 2 916 009 грн. 31 коп. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині основного боргу є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім цього, позивачем заявлені вимоги по стягненню з відповідача пені у розмірі 204 041 грн. 18 коп.

Відповідальність відповідача за несвоєчасну оплату або несплату одержаного товару у вигляді стягнення пені передбачена п. 7.4 договору № 04-12 від 20.01.2012, згідно якого за порушення строків оплати, відповідач виплачує позивачу пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості поставленого, але не оплаченого товару.

Відповідно до частини 6 статті 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки, права позивача щодо стягнення з відповідача пені передбачені умовами договору та встановлені матеріалами справи, пеня нарахована в межах строку позовної давності, з урахуванням вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», тому позовні вимоги в зазначеній частині також є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 549-552 Цивільного кодексу України.

Крім того, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по договору № 04-12 від 20.01.2012, позивач просить стягнути з відповідача 224 286 грн. 52 коп. 3% річних та 2 189 716 грн. 21 коп. інфляційних збитків.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи викладене, позовні вимоги стосовно стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних збитків визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача, а позивачу за його рахунок відшкодовуються витрати по його сплаті.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Гуматекс» (41400, Сумська область, м. Глухів, вул. Щорса, 1, код 32271432) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Келтік» (місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Дружби Народів, 9; адреса для листування: 02660, м. Київ, вул. М. Раскової, 19, оф. 840, код 30112844) 2 916 009 грн. 31 коп. основної заборгованості, 204 041 грн. 18 коп. пені, 2 189 716 грн. 21 коп. інфляційних витрат, 224 286 грн. 52 коп. 3% річних, 83 010 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.02.2016

СУДДЯ Б.І. ЛИХОВИД