ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2016 р.Справа № 915/1745/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Лавриненко Л.В., Пироговського В.Т.

секретар судового засідання Мельник Ю.М.

від ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_1, довіреність № 3978-К-Н-О від 24.09.2015;

ТОВ «Севи Трейд» в судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк»

на рішення господарського суду Миколаївської області від 10.11.2015

у справі №915/1745/15

за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк»

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Севи Трейд»

про стягнення кредитних коштів, відсотків, комісії та пені за користування кредитними коштами за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) звернулось до суду з позовом, до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «СЕВИ ТРЕЙД» про стягнення з останнього грошових коштів у загальній сумі 146729 грн. 17 коп., із яких: 60200 грн. 98 коп. заборгованість за кредитом; 42974 грн. 35 коп. заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 4876 грн. 29 коп. заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом; 38677 грн. 55 коп. пеня за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за договором, з посиланням на неналежне виконання відповідачем зобовязань, передбачених «Умовами та правилами надання банківських послуг» (далі Умови), Тарифами Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http:/privatbank.ua, котрі разом із заявою підприємства від 10.06.2013 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та відкриття рахунку складають договір банківського обслуговування від 10.06.2013, а саме, зобовязань щодо своєчасного і в повному обсязі повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування ними та комісійної винагороди, у звязку з чим на підставі Умов на суми заборгованості нараховано пеню, а також про стягнення грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 10.11.2015 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «СЕВИ ТРЕЙД», на користь ПАТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», грошові кошти в загальній сумі 112044,90 грн., із яких: 60200,98 грн. заборгованість з повернення кредитних коштів; 36967,63грн. заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 4876,29 грн. заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом; 10000 грн. пеня за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за договором.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанцій виходив з того, що позивач свої зобовязання за договором банківського обслуговування виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитний ліміт у розмірі 60200,98 грн., в той час, відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не сплатив належні кошти для погашення заборгованості.

Водночас, відмовляючи частково у стягнені відсотків за користування кредитом, місцевий господарський суд зазначив, що розраховуючи розмір боргу зі сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 23.09.2015, позивачем безпідставно застосовано відсоткову ставку у розмірі 56% замість 48%, оскільки позивачем не подано суду належних та допустимих доказів які підтверджують, що ТОВ «СЕВИ ТРЕЙД» надано згоду на зміну умов договору щодо відсоткових ставок.

Відмовляючи частково у стягненні пені за порушення строків повернення кредитних коштів, місцевий господарський суд зазначив, що вона нарахована з порушенням ч. 6 ст. 232 ГК України.

Крім того, пославшись на відсутність негативних наслідків для позивача від порушення відповідачем своїх зобовязань, місцевий господарський суд, виходячи з положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України та п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, зменшив розмір заявленої позивачем неустойки за прострочення виконання грошових зобовязань.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 10.11.2015 у справі №915/1745/15 в частині зменшення розміру пені з 38677.55 грн. до 10000,00 грн., розмір відсотків з 42974,35 грн. до 36967,63 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення яким позовні вимоги щодо стягнення пені, процентів задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Філінюк І.Г., судді - Лавриненко Л.В., Пироговський В.Т.) від 10.12.2015 апеляційну скаргу ПАТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 20.01.2016 о 12:00.

20.01.2016 ухвалою Одеського апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги відкладено на 10.02.2016 о 14:30 год., зобовязано ПАТ КБ «Приватбанк» надати суду детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором.

У судове засідання 10.02.2016 зявився представник ПАТ КБ «Приватбанк», який підтримав вимоги апеляційної скарги у повному обсязі. Представники ТОВ «Севи Трейд» в судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, явка у судове засідання це право, а не обовязок учасників процесу, справа може розглядатися без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Заслухавши пояснення представника ПАТ КБ «Приватбанк», ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10.06.2013 відповідачем було подано позивачу та підписано заяву про відкриття поточного рахунку, у якій зазначено, що підписавши цю заяву відповідач погоджується з умовами, викладеними в Умовах та Правилах надання банківських послуг, ОСОБА_3, розміщеними на сайті банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування.

Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок 9518 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms повідомлення або інших), що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг».

Умовами, які діяли в редакції станом на момент підписання договору, і які є невідємною частиною укладеного між сторонами договору від 10.06.2013, передбачено наступне.

Банк при наявності вільних грошових ресурсів зобовязується здійснювати обслуговування кредитного ліміту відповідача на вказаному рахунку, про розміри якого позивач повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі, або через встановлені засоби електронного звязку Банку та відповідача. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами, Тарифами банка, розміщеними в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua.

Кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів відповідача в межах кредитного ліміту. Позивач здійснює обслуговування ліміту відповідача, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку відповідача, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо (пп. 3.18.1.1 Умов).

Ліміт може бути змінений відповідачем в односторонньому порядку, передбаченому Умовами, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами позивача. Підписавши угоду, відповідач висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться позивачем в односторонньому порядку шляхом повідомлення відповідача на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного звязку сторін (системи клієнт-банк, інтернет-клієнт-банк, sms - повідомлення або інших) (пп. 3.18.1.6 Умов).

Проведення платежів відповідача в порядку обслуговування кредитного ліміту, здійснюється позивачем протягом одного року з моменту, зокрема, підписання угоди про приєднання відповідача до Умов. При порушенні відповідачем будь-якого із зобовязань, передбачених Умовами, позивач, на власний розсуд, має право змінити умови кредитування, встановити інший строк повернення кредиту. При належному виконанні відповідачем зобовязань, передбачених Умовами, здійснення платежів відповідача в порядку обслуговування ліміту може бути продовжено позивачем на той же строк (пп. 3.18.1.8 Умов).

Періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Період безперервного користування кредитним лімітом становить не більше 35 днів. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку відповідача при закритті банківського дня. Зменшення або збільшення заборгованості за кредитом у цей період не впливають на зміну дати початку періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченню якого на поточному рахунку зафіксоване нульове дебетове сальдо (пп. 3.18.1.11 Умов).

ОСОБА_2 зобовязалося сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом, проводити погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ліміту, не пізніше строку закінчення періоду безперервного користування кредитом та повністю повернути кредит в строки, передбачені Умовами (п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.2.2.3 та 3.18.2.2.5 Умов). Банк має право при порушенні відповідачем будь-якого із зобовязань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за кредитом в повному обсязі (пп. 3.18.2.3.4 Умов).

За користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку відповідача при закритті банківського дня останній сплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка). За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (надалі період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, відповідач сплачує позивачу за користування кредитом проценти в розмірі 24 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню. У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобовязання відповідача щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні відповідачем будь-якого з грошових зобовязань, він сплачує позивачу відсотки за користування кредитом у розмірі 48 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення відповідачем будь-якого з грошових зобовязань та при реалізації права позивача на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1315 % від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобовязань. Під непогашенням кредиту мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (пп. 3.18.4 Умов).

ОСОБА_2 сплачує позивачу винагороду за використання ліміту відповідно до п.п. 3.18.1.6., 3.18.2.3.2. Умов 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, у порядку, передбаченому Умовами (пп. 3.18.4.4 Умов).

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з дати утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості по кредиту, на суму залишку заборгованості по кредиту. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати. При несплаті винагороди, процентів у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими (п.п. 3.18.4.9, 3.18.4.10 Умов).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч.1 ст.1066 ЦК України). Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором (ч.4 ст.1068 ЦК України). Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом (ст.1069 ЦК України).

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини стосовно того, що відповідач після підписання заяви від 10.06.2013 приєднався до «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що між сторонами у справі фактично було укладено змішаний договір (ст. 628 ЦК України), який містить елементи як кредитного договору, так і договору банківського рахунку, виходячи із положень ст.ст. 1054, 1066, 1067, 1068, 1069 ЦК України.

Чинним законодавством України передбачено, що банками здійснюється фінансове посередництво у формі банківських операцій, зокрема розрахункових, кредитних (стаття 339 Господарського кодексу України). Розрахункові операції банків спрямовані на забезпечення взаємних розрахунків між учасниками господарських відносин, а також інших розрахунків у фінансовій сфері (частина 1 статті 341 Господарського кодексу України), а кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян (стаття 345 Господарського кодексу України).

Для здійснення розрахунків субєкти господарювання зберігають грошові кошти в установах банків на відповідних рахунках (частина 2 статті 341 Господарського кодексу України).

Клієнт зобовязаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором (частина 4 статті 1068 Цивільного кодексу України). Якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунку клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунку), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обовязки сторін, повязані з кредитуванням рахунку, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 1069 Цивільного кодексу України).

На виконання умов укладеного сторонами договору Банком встановлено для ТОВ «СЕВИ ТРЕЙД» кредитний ліміт у розмірі 62000 грн., починаючи з 14.11.2013, що випливає з довідки Банку від 09.11.2015 № 08.7.0.0.0/31 та з витягу з особового рахунку відповідача за період 17.02.2014 -23.09.2015.

Згідно зазначеного витягу з особового рахунку та розрахунку заборгованості випливає, що ТОВ «СЕВИ ТРЕЙД», отримавши грошові кошти в сумі 59664 грн., починаючи з 12.02.2014 припинило виконувати свої грошові зобовязання, у звязку з чим станом на 03.03.2014 вичерпано встановлений ліміт.

Отже, місцевим господарським судом вірно встановлено, що заборгованість з повернення отриманих за договором кредитних коштів складає 60200 грн. 98 коп., та сторонами не заперечується.

Із вказаного витягу та розрахунку заборгованості також випливає, що товариство не повністю оплатило Банку передбачену договором комісійну винагороду за використання ліміту.

Також, місцевим господарським судом вірно зазначено, що згідно поданих позивачем розрахунків заборгованість з оплати комісійної винагороди за використання ліміту протягом 01.01.2015 - 23.09.2015 складає суму 4876 грн. 29 коп.

Розрахунки заборгованості свідчать, що Банком у період 07.02.2014 -25.02.2014 не нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами, а в період 26.02.2014 -01.06.2014 нараховані відсотки, виходячи із ставки 24 % річних, і в подальшому за період 02.06.2014 -30.06.2014 - виходячи із ставки 48 % річних, і за період 01.07.2014 -23.09.2015 , - виходячи із ставки 56 % річних, а всього відсотків у сумі 42974 грн. 35 коп.

Здійснення нарахування відсотків за користування кредитними коштами в період 26.02.2014 -01.06.2014, виходячи із ставки 24 % річних, і в період 02.06.2014 -30.06.2014, виходячи із ставки 48 % річних, суд першої інстанції правомірно визнав обґрунтованим, тому що застосуванням зазначених розмірів відсоткових ставок передбачено Умовами, які діяли в редакції на момент укладення договору.

Проте, щодо застосування у період 01.07.2014 23.09.2015 відсоткової ставки у розмірі 56 % річних місцевий господарський суд зазначив, що підвищивши з 01.07.2014 відсоткові ставки, зокрема з 48 % річних до 56 % річних Банк діяв неправомірно, оскільки твердження не ґрунтуються на умовах укладеного сторонами договору і положеннях чинного законодавства України.

Колегія апеляційної інстанції, з таким висновком господарського суду Миколаївської області погодитися не може, відповідно до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що наказом банку від 04.06.2014 № СП-2014-6780656 внесено зміни до Умов та Правил надання банківських послуг якими, зокрема, змінено відсоткову ставку за користування кредитом понад 90 днів.

Отже, з 01.07.2014 почали діяти Умови та Правила надання банківських послуг в новій редакції, згідно з п. 3.2.1.4.1.3.Умов та Правил, у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними, а при порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку відсотки за користуванням кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

При цьому, відповідно до п. 3.18.4.9. Умов та правил (в новій редакції) розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

Так, у п. 3.18.2.3.1. Умов в первісній редакції сторони погодили, що збільшена процентна ставка починає діяти після того, як банк повідомить клієнта про настання подій, закріплених в даному пункті, а клієнт не погасить існуючу заборгованість в порядку та строки, передбаченими «Умовами та правилами надання банківських послуг». Банк повідомляє клієнта про настання подій, закріплених даним пунктом, на свій вибір або в письмовій формі, або шляхом встановлених засобів електронного зв'язку банку та клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, СМС-повідомлення тощо).

Про зміну процентної ставки банк повідомив клієнта 05.06.2014 через електронну систему «Приват24», що підтверджується випискою з «Приват24» по клієнту ТОВ «Севи Трейд» за 05.06.2014. Отже, на правовідносини сторін поширюються нові умови та правила надання банківських послуг, які діють з 01.07.2014.

Крім цього, як вірно зазначено Банком в апеляційній скарзі, що заяв чи претензій відповідача з приводу розірвання договору чи незгоди з умовами банку матеріали справи не містять, тобто, відповідач надав згоду на встановлення змінюваної процентної ставки та подальшу її зміну. Натомість Відповідач підтвердив свою згоду оскільки робив погашення за новою відсотковою ставкою.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 24.11.2015 у справі №908/1196/15-г.

Таким чином, позовні вимоги Банку щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 26.02.2014 -01.06.2014 нараховані відсотки, виходячи із ставки 24 % річних, і в подальшому за період 02.06.2014 -30.06.2014 - виходячи із ставки 48 % річних, і за період 01.07.2014 -23.09.2015 , - виходячи із ставки 56 % річних, а всього відсотків у сумі 42974 грн. 35 коп. підлягають задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст.193 ГК України субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості з повернення кредиту в сумі 60200 грн. 98 коп., зі сплати комісійної винагороди в сумі 4876,29 грн. та стягнення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами в сумі 42974,35 грн. підлягають задоволенню.

Також, за прострочення повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами та комісійної винагороди позивачем нараховано пеню на підставі умов укладеного сторонами кредитного договору та чинного законодавства України.

Господарським законодавством визначено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема штраф, пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Господарським судом Миколаївської області безпідставно не взято до уваги доводи позивача, щодо застосування спеціального строку стягнення пені, оскільки у п. 3.18.5.4. первісних Умов та Тарифів, до яких приєднався відповідач, та п. 3.2.1.5.4. нових Умов погоджено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобовязань, передбачених п. 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2, 3.2.1.5.3 Умов та Правил здійснюється протягом 3-х років, отже, ПАТ «КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом в межах строку нарахування штрафних санкцій,передбачених договором.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» про стягненні пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 38677,55 грн. підлягають задоволенню.

Враховуюче викладене, судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ПАТ «КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Миколаївської області від 10.11.2015 у справі № 915/1745/15 підлягає зміні, у звязку з невірним висновком місцевого господарського суду щодо неправомірного підвищення з боку банку процентної ставки за користування кредитним лімітом та зменшення розміру пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за договором.

Керуючись ст.ст. 99,

101, 102, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 10.11.2015 змінити, виклавши пункти перший та другий його резолютивної частини в наступній редакції:

«Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Севи Трейд» на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»:

60200,98 грн. заборгованості за кредитом,

42974,35 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом,

38677,55 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором,

4876,29 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом».

Виключити з резолютивної частини рішення пункт третій.

В іншій частині рішення господарського суду Миколаївської області залишити без змін.

Доручити господарському суду Миколаївської області видати накази з зазначенням у них всіх необхідних реквізитів сторін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя Л.В. Лавриненко

Суддя В.Т. Пироговський