ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 р. Справа № 909/43/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, 49094; адреса для листування: а/с 1800, м. Дніпропетровськ, 49027,

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1,

про стягнення заборгованості за договором № 2045/004 від 21.08.2003 року в розмірі 164143,20 грн., з них: 56356,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 107787,03 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором

за участю:

від позивача: Гук А.С. - начальник юридичного департаменту Івано-Франківської філії ПАТ КБ "ПриватБанк", (довіреність № 56 від 22.01.10)

від відповідача: представники не з'явилися

встановив: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором № 2045/004 від 21.08.2003 року в розмірі 164143 грн.20коп., з них: 56356 грн. 17 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 107787 грн. 03 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором задовольнити.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору №2045/004 про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві та просить суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини його неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань про відкладення розгляд справи та відзив на позов до суду не подав.

Відповідно до частини 3 ст.22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов"язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об"єктивного дослідження всіх обставин справи.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвала суду від 09.02.2016 року про відкладення розгляду справи направлялась судом на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві.

Факт направлення примірника ухвали на вказану адресу відповідача підтверджується штампами суду на зворотньому боці вказаної ухвали.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року №18 в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності відповідача.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, всебічно і повно з"ясувавши всі обставини, на яких грунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

21 серпня 2003 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (по договору - банк/по справі - позивач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (по договору - позичальник/по справі - відповідач) укладено кредитний договір №2045/004 про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 44 940 грн. 00 коп. з відсотковою ставкою в термін до 20.08.2007 року, а відповідач зобов"язався повернути його, сплатити відсотки та комісійної винагороди.

23 квітня 2004 року сторонами по справі укладено Додаткову угоду 31 до кредитного договору.

Кредитний договір та Додаткова угода до нього підписані сторонами та скріплені печатками. Термін дії договору - з моменту його підписання і до повного виконання сторонами зобов"язання за даним договором (п.6.1 Договору).

Повідомленням № 30.1.0.0/2-30822LOS09961 від 08.12.2015 року позивач повідомив відповідача про наявність простроченої заборгованості по спірному договору та просив останнього її погасити.

Однак відповідач, на дане клопотання не відреагував.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов"язання виникають з підстав, передбачених ст.11 цього кодексу, зокрема, із договорів.

За змістом ст.ст. 526, 530 зазначеного вище кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковий для виконання сторонами.

В контексті ст.9 Цивільного кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст.1049 цього ж кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Пунктом 4 Договору №2045/004 про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії від 21.08.2003 року затверджено порядок розрахунків за користування кредитом в період з дати списання коштів з позичкового рахунку, або з дати першого траншу після нульового сальдо по цьому договору, за умови відсутності простроченої заборгованості по Договору, до дати погашення кредиту згідно пп.1.3, 2.2.2, 2.2.3 Договору, позичальник сплачує відсотки за користування кредитом, зазначені у п.4.1 Договору.

На день розгляду справи заборгованість відповідача по процентам за користування кредитом згідно договору відповідно до поданого розрахунку заборгованості становить 56 356 грн.17 коп.

Суду не подано доказів сплати відповідачем заборгованості по процентам за користування кредитом.

Таким чином, заборгованість по процентах за користування кредитом в суму 56 356 грн.17 коп. є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення пені, то слід зазначити наступне.

Згідно ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 вказаного вище кодексу встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 5.1 вказаного Договору визначено, що при порушенні позичальником якого-небуть із зобов"язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2, 4.1, 4.2, 4.3 даного договору термін повернення кредиту, передбачених п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.2 даного договору, винагороди, передбаченого п.п. 2.2.5, 4.4, 4.5, 4.6, 4.7 даного договору, позичальник виплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період , за який виплачується пеня.

Відповідачем не подано суду доказів вчасного виконання зобов"язання за Кредитним договором №2045/004 про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії від 21.08.2003 року.

Пунктом 5.4 Додаткової угоди №1 від 23.04.2004 року до кредитного договору №2045/004 від 22.08.03 передбачено, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов"язаннь, передбаченої п.5.1, 5.2, 5.3 здійснюється протягом 3 (трьох) років із дня, коли відповідне зобов"язання повинне було бути виконане позичальником.

З поданого позивачем розрахунку заборгованості пеня за несвоєчасне виконання зобов"язання за Кредитним договором №2045/004 про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії від 21.08.2003 року нарахована за період з 22.08.2003 року по 22.12.15 і складає 107 787 грн. 03 коп.

З графіку погашення кредиту вбачається, що кінцевий термін його погашення - 20.08.07. Отже, кінцевий термін нарахування пені за порушення зобов"язаннь по кредитному договору - 22.08.2010 року.

Здійснивши перевірку нарахування пені за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором, судом встановлено обгрунтованість її нарахування в сумі 39538 грн. 26 коп. за період з 22.08.2003 року по 10 08.2010 року.

Доказів погашення пені в сумі 39538 грн. 26 коп. відповідачем суду не подано.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. За змістом статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, зокрема в сумі 95894 грн. 43 коп., з них: 56356 грн. 17 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 39538 грн. 26 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором задовольнити.В решті нарахування пені в сумі 68 248 грн. 77 коп. слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 509, 526, 530, 549, 551, 610, 611, 612, 629, 1046, 1048, 1049 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 32, 33, 34, 49, 75, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором № 2045/004 від 21.08.2003 року в розмірі 164143 грн.20коп., з них: 56356 грн. 17 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 107787 грн. 03 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, 49094, 14360570) - 95 894 грн. 43 коп. (дев"яносто п"ять тисяч вісімсот дев"яносто чотири гривні сорок три копійки) заборгованості за договором № 2045/004 від 21.08.2003 року, з них: 56 356 грн. 17 коп. (п"ятдесят шість тисяч триста п"ятдесят шість гривень сімнадцять копійок) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 39 538 грн. 26 коп. ( тридцять дев"ять тисяч п"ятсот тридцять вісім гривень двадцять шість копійки) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та 1438 грн. 42 коп. (одну тисячу чотириста тридцять вісім ривень сорок дві копійки) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.02.16

Суддя Фанда О. М.