ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2016 р.Справа № 922/6560/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-2011", м. Харків
про стягнення 1810,53 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 за довіреністю № 01-42юр/3207 від 30.04.2015 року

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго" (позивач) звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-2011" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за електричну енергію у розмірі 12384,05 грн., з яких: 10320,04 грн. тарифна складова та 2064,01 грн. ПДВ 20%. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором на постачання електричної енергії № 4-2190С від 15.09.2010 р., який укладений між сторонами.

02.02.2016 р. судом розгляд справи було відкладено на 15.02.2016 р. об 10:00.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду, надав заяву (вх. № 4967 від 15.02.2016 р.) про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, яка судом була задоволена.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 11.02.2016 р. за вх. № 4513/16, надав заяву про зменьшення позовних вимог, яка судом була прийнята до розгляду, у зв'язку з чим справа розглядається з її урахуванням. Згідно заяви представник позивача вказував, що станом на 01.02.2016 р., з урахуванням проведених оплат, заборгованість відповідача складає:

- 1478,46 грн. вартість електричної енергії за жовтень 2015 р. (де 1232,05 грн. - тарифна складова та 246,41 грн. - ПДВ 20%),

- 310,61 грн. пеня за жовтень 2015 р.;

- 21,46 грн. три відсотки річних за жовтень 2015 р.

За таких обставин представник позивача просив суд стягнути з відповідача вищезазначені суми.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав, в судове засідання його представник не з'явився.

При цьому суд зазначає, що відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, оскільки згідно Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичною адресою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім-2011» є: 61105, Харківська обл., місто Харків, проспект Гагаріна, буд. 181, а з матеріалів справи вбачається, що ухвала суду про порушення провадження у справі була надіслана відповідачу за вищезазначеною адресою, але не була ним отримана у зв'язку з закінченням терміну зберігання поштового відправлення. У п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" було зазначено, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Крім того, суд зазначає, що на сторінці господарського суду Харківської області офіційного веб-порталу Судова влада в Україні в мережі Інтернет були опубліковані 27.01.2016 р. та 12.02.2016 р. повідомлення про розгляд даної справи.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

15.09.2010 року між АК "Харківобленерго" та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-2011" був укладений договір на постачання електричної енергії № 4-2190С (надалі - Договір). Даний Договір був пролонгований на 2015 рік, відповідно до п. 9.4 Договору.

Відповідно до умов Договору встановлених п. 2.2 постачальник електричної енергії зобовязується постачати електричну енергію в обсягах, визначених в розділі 5 Договору, з урахуванням розділів 6, 7 Договору, відповідно до додатка 1 «Договірні величини споживання» та додатка 2 «Порядок розрахунків».

Відповідно до п. 2.3.3 Договору споживач зобовязаний своєчасно сплачувати постачальнику вартість спожитої електроенергії та інші нарахування.

Згідно з п. 5 додатка 2 остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунку, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

В підтвердження позовних вимог позивачем були надані до суду відомості про використання електроенергії ОСББ «Наш Дім 2011» (том 1 а.с. 32-37), акти звірки (том 1 а.с. 38-40), рахунки з доказами їх отримання та акти про використану електричну енергію (том 1 а.с. 41-66).

З матеріалів справи вбачається, що позивач, як постачальник, виконав свої зобов'язання по договору у повному обсязі, та здійснив поставку електричної енергії споживачу у повному обсягу, за яку, в порушення умов договору, відповідач своєчасно не розрахувався.

Позивачем до суду були надані копії платіжних доручень про оплату відповідачем за енергопостачання відповідно до Договору (том 1 а.с. 84-87, 100).

За таких обставин судом було встановлено, що станом на 01.02.2016 р., з урахуванням проведених оплат під час розгляду справи, заборгованість відповідача складає 1478,46 грн. (вартість електричної енергії за жовтень 2015 р., де 1232,05 грн. - тарифна складова та 246,41 грн. - ПДВ 20%).

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 26 Закону України "Про електроенергетику" передбачено відповідальність споживачів за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у вигляді сплати на користь енергопостачальної організації двократної вартості різниці між фактично спожитою величиною електроенергії і договірною величиною.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищевикладене та враховуючи умови договору господарський суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 3% річних у розмірі 21,46 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Правові наслідки порушення зобовязання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.2.1 Договору встановлено, що при порушенні термінів розрахунку за спожиту електричну енергію споживач сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги позивача в частині стягнення 310,61 грн. пені підтверджуються матеріалами справи та вони є обґрунтованими.

За таких обставин заборгованість 1478,46 грн., сума 3% річних 21,46 грн., пеня 310,61 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З огляду на те, що з вини відповідача спір було доведено до суду, суд враховуючи положення ст. 49 Господарського процесуального кодексу України вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену позивачем суму судового збору у розмірі 1218,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", ст.ст. 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", ст.ст. 230, 231, 232, 233, 343 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 611, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-2011" (61105, м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 181, ідентифікаційний код 36985263) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149, ідентифікаційний код 00131954; п/р 07 в філії ХОУ ВАТ ДОБУ, МФО 351823, код 00131954) суму заборгованості за електричну енергію в розмірі 1478,46 грн. (де 1232,05 грн. - тарифна складова та 246,41 грн. - ПДВ 20%).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-2011" (61105, м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 181, ідентифікаційний код 36985263) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149, ідентифікаційний код 00131954; п/р 5 в АТ "ОСОБА_2 Аваль" м. Київ, МФО 380805, код 00131954) суму 3% річних у розмірі 21,46 грн., пеню у розмірі 310,61 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1218,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 22.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_3