КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2016 р. Справа№ 910/27834/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Жук Г.А.

Чорногуза М.Г.

секретар судового засідання: Прищепа А.О.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2 (договір №19/01/13 від 15.01.2015 року);

від відповідача - Алексюк М.І. (дов. від 15.02.2016 року);

Соловйов Є.О. (дов. від 15.02.2016 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-К"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 року

у справі №910/27834/14 (головуючий суддя Комарова О.С., судді Ломака В.С., Сівакова В.В.)

за позовом ОСОБА_5, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-К", м. Київ

про визнання недійсним рішень загальних зборів учасників товариства, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-К", в якій просив суд, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, визнати недійсними рішення позачергових загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ-К", які оформлені протоколом №23/01/2012 від 23 січня 2012 року, а саме:

- рішення обрати головою зборів ОСОБА_6, а секретарем зборів - ОСОБА_7;

- рішення укласти договір з незалежним оцінювачем для здійснення оцінки належного Товариству майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, а також: доручити генеральному директору Товариства ОСОБА_8 забезпечити продаж: належного Товариству майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, за ціною, що не може бути меншою визначеної оцінювачем, до 01.05.2012 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.03.2015 року (суддя Якименко М.М.) у справі №910/27834/14 в задоволені позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2015 року - без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.06.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2015 року та рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2015 року у справі №910/27834/14 скасовано, справу №910/27834/14 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

В поставові від 30.06.2015 року Вищий господарський суд України зазначив, що суди попередніх інстанцій, на підставі ст.ст. 16, 116, 145, 148, 167 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, п. "в" ст. 10, ст.ст. 58, 61 Закону України "Про господарські товариства" дійшли висновку, що на день проведення позачергових зборів учасників ТОВ "Гарант-К" 23.01.2012 року та прийняття оскаржуваних рішень позивач не був учасником товариства і прийняті рішення не порушують його корпоративних прав. Однак, суди в порушення вимог ст. 43 ГПК України щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності не встановили обставин щодо проведення позачергових загальних зборів ТОВ "Гарант-К" 13, 16, 18, 20 січня 2012 року з таким же порядком денним, що і 23.01.2012, обставин щодо повідомлення позивача про включення питання третього до порядку денного позачергових загальних зборів, проведених 23.01.2012, а також не врахували, що на підставі описів вкладення до повідомлень про проведення позачергових загальних зборів не можливо достовірно встановити, які саме повідомлення були направлені, а на момент направлення цих повідомлень ТОВ "Гарант-К" не отримувало заяви ОСОБА_5 про вихід зі складу учасників товариства.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 року у справі №910/27834/14 позов задоволено повністю. Суд вирішив визнати недійсними рішення позачергових загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-К", які оформлені протоколом №23/01/2012 від 23 січня 2012 року; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-К» на користь ОСОБА_5 1218,00 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в судовому порядку доведено неналежне повідомлення позивача про скликання позачергових зборів учасників, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості взяти участь у загальних зборах в порушення ст. 116 Цивільного кодексу України, ст. 88 Господарського кодексу України, що є безумовною підставою для визнання відповідних рішень загальних зборів недійсними.

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарант-К" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 року у справі №910/27834/14, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.01.2016 року у справі № 910/27834/14 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-К" на рішення господарського суду міста Києва від 09.12.2015 року у справі № 910/27834/14 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Рудченко С.Г., Чорногуз М.Г.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 року, у зв'язку із перебуванням судді Рудченко С.Г. на лікарняному, для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий по справі суддя - Агрикова О.В., судді: Жук Г.А., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-К" на рішення господарського суду міста Києва від 09.12.2015 року у справі №910/27834/14 прийняти до провадження у складі колегії суддів: головуюча суддя Агрикова О.В., судді Жук Г.А., Чорногуз М.Г. Розгляд справи №910/27834/14 відбудеться у призначений час - 03.02.2016 року.

В судовому засіданні 03.02.2016 року оголошено перерву до 17.02.2016 року на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

10.02.2016 року до Київського апеляційного господарського суду надійшли пояснення ОСОБА_8.

15.02.2016 року до канцелярії суду надійшли пояснення відповідача.

В судове засідання, призначене на 17.02.2016 року, з'явились представники сторін, надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду.

Представники відповідача підтримали вимоги апеляційної скарги, представник позивача заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

В судовому засіданні 17.02.2016 року колегією суддів було розглянуто додаткові пояснення ОСОБА_8 та відповідача.

Вказані пояснення не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

З аналізу наведеної статті слідує, що подання сторонами додаткових доказів апеляційному суду обмежено. Додаткові докази приймаються судом, якщо особа, яка подає докази, обґрунтує неможливість подання цих доказів місцевому господарському суду під час розгляду справи у першій інстанції. Обґрунтовуючи неможливість подання доказів суду першої інстанції, особа, яка бажає подати нові докази, має довести обставини, що об'єктивно перешкоджали їй подати ці докази місцевому господарському суду.

Обмеження права на подання доказів в суд апеляційної інстанції покликано активізувати змагальний процес в суді першої інстанції. Його можливо розглядати як своєрідну процесуальну санкцію за невиконання особою, що бере участь у справі, своїх обов'язків по доказуванню в суді першої інстанції

Згідно зі ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем та ОСОБА_8 не обґрунтовано підстав неможливості надання вказаних пояснень у суді першої інстанції, а також не зазначено обставини, що об'єктивно перешкоджали подати ці докази місцевому господарському суду.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 не є стороною у справі №910/27834/14, клопотання про його залучення до участі у справі не надавалось.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою діяльністю "Гарант-К" було засноване та зареєстроване 23.03.2000 року Оболонською районною у місті Києві державною адміністрацією, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 1 004179.

Відповідно до п. 1.2 статуту Товариства з обмеженою діяльністю "Гарант-К" (в редакції станом на момент прийняття оскаржуваного рішення) учасниками товариства є ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

Згідно з положеннями п. 5.1 статуту товариства, для забезпечення діяльності товариства за рахунок вкладів учасників створюється статутний капітал у розмірі 7 400,00 грн. Частки учасників в статутному капіталі товариства становлять: ОСОБА_5 - 2 467,16 грн., що становить 33,34% статутного капіталу; ОСОБА_7 - 2 466,42 грн., що становить 33,33% статутного капіталу; ОСОБА_6 - 2 466,42 грн., що становить 33,33% статутного капіталу.

З матеріалів справи відомо, що 23.01.2012 року відбулися позачергові збори учасників Товариства з обмеженою діяльністю "Гарант-К", які оформлені протоколом №23/01/2012 (т. 1, а.с. 11-12), з порядком денним:

1. Про обрання Голови та Секретаря зборів;

2. Про приведення статуту Товариства у відповідність чинному законодавству України;

3. Про розгляд вимог кредитора товариства - Компанії "Penivom Trading Limited".

З протоколу №23/01/2012 вбачається, що на цих позачергових загальних зборах були присутні громадянин ОСОБА_6 - 2466,42 грн., частка якого у статутному капіталі становить 33,33% розміру статутного капіталу та громадянин ОСОБА_7, частка якого у статутному капіталі становить 33,33% розміру статутного капіталу.

Щодо третього учасника товариства в протоколі зазначено, що ОСОБА_5 був належним чином повідомлений про дату, час, місце та порядок денний зборів, проте з невідомих причин не з'явився, повноважного представника не направив.

Згідно з Протоколом №23/01/2012 від 23.01.2012 року, по першому питанню прийнято рішення; друге питання зняте з розгляду; по третьому питанню порядку денного одноголосно прийняте рішення укласти договір з незалежним оцінювачем для здійснення оцінки належного Товариству майна, що розташоване за адресою; Україна, АДРЕСА_1, а також доручено Генеральному директору Товариства ОСОБА_8 забезпечити продаж належного Товариству майна, що розташоване за адресою: Україна, АДРЕСА_1, за ціною, що не може бути меншою визначеної оцінювачем, до 01.05.2012 року.

Позивач зазначив, що 09.12.2011 року отримав листи відповідача від 05.12.2011 року (т.1, а.с. 30-32) про скликання загальних зборів учасників товариства за адресою: м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4 мансардний поверх, кімната 1 з наступним порядком денним:

1. Про обрання голови та секретаря зборів;

2. Про приведення статуту товариства у відповідність чинному законодавству України.

Зміст вищезазначених листів ідентичний.

Згідно зі змістом вказаних листів відповідача від 05.12.2011 року, позачергові загальні збори учасників товариства були призначені на 13.01.2012 року о 09:30; 16.01.2012 року о 09:30; 18.01.2012 року о 09:30; 20.01.2012 року о 09:30 (т.1, а.с. 112).

Матеріали справи також містять і лист від 05.12.2011 року (т.1, а.с. 116) ТОВ "Гарант-К" про проведення позачергових загальних зборів учасників товариства 23.01.2012 року о 09:30 год., відповідно до якого, порядок денний зборів:

1. Про обрання Голови та Секретаря зборів;

2. Про приведення статуту товариства у відповідність чинному законодавству України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача із листом від 14.12.2011 року (т.1, а.с. 34-36), в якому вимагав повідомити йому дату проведення позачергових загальних зборів, а також внести до порядку денного зборів розгляд питання про вихід позивача зі складу учасників товариства відповідно до його заяви від 07.12.2011 року.

У відповідь на заяву позивача від 14.12.2011 року відповідач своїм листом від 26.12.2011 року підтвердив (т.1, а.с. 38), що на адресу позивача направлялись повідомлення про скликання позачергових зборів учасників товариства. В наведеному листі також зазначено, що питання щодо виходу позивача зі складу учасників товариства, повернення належної позивачеві частки в статутному капіталі відповідача, а також виплати йому вартості частини майна товариства, пропорційно його частці у статутному капіталі відповідача будуть включені до порядку денного позачергових загальних зборів учасників товариства.

Спір у справі, на думку позивача, виник у зв'язку з тим, що відповідачем було порушено порядок повідомлення про скликання загальних зборів, оскільки позивач не був присутній на оскаржуваних загальних зборах у зв'язку з тим, що його не було повідомлено про їх скликання та дату і час проведення із зазначенням порядку денного, на підставі чого звернувся до суду з позовом про визнання недійсним рішень загальних зборів учасників товариства.

Згідно з підпунктом 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до п. п. 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

При розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону про господарські товариства); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону про господарські товариства); прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40, 45 Закону про господарські товариства).

Права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо (п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів").

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, про відсутність доказів, відповідно до положень статуту та Закону України "Про господарські товариства", належного повідомлення позивача про проведення загальних зборів, які відбулись 23.01.20012 року, зокрема, щодо порядку денного зборів 23.01.2012 року, що є порушенням процедури їх скликання.

Як вже зазначалось, на виконання вимог статуту відповідачем було підготовлено повідомлення від 05.12.2011 року про скликання загальних зборів на 13.01.2012 року, 16.01.2012 року, 18.01.2012 року, 20.01.2012 року23.01.2012 року (т.1, а.с. 112-116). Також у повідомленнях було зазначено порядок денний зборів і дату, з якої учасники мають можливість ознайомитися із документами, винесеними на порядок денний.

Це повідомлення було направлено рекомендованою кореспонденцією на зазначені в статуті та реєстраційних документах адреси учасників ТОВ «Гарант-К», у тому числі й позивачеві, 07.12.2011 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями фіскальних чеків Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» та описами вкладення ( а.с. 117-126, т.1).

В правовому висновку, викладеному у Постанові Верховного Суду України №6-813цс15 від 02.09.2015 року щодо "належного повідомлення" зазначається наступне.

"При цьому під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами відомостей, які мають бути їм повідомлені.

Отже, за загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими особа має бути обізнаною, а й отримання цією особою зазначених відомостей".

Позивач заперечує взагалі повідомлення його про проведення загальних зборів товариства саме 23.01.2012 року о 09:30 год. Відповідачем не надано суду належних доказів отримання позивачем повідомлення від 05.12.2011 року про проведення загальнх зборів 23.01.2012 року.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що відсутні підстави достоменно вважати позивача повідомленим належним чином про час і місце проведення загальних зборів, які відбулись 23.01.2012 року.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» роз'яснено, що рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнаними недійсними в судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої ст. ст. 43, 61 Закону України «Про господарські товариства». Права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Аналіз наведених норм матеріального права й статуту дають підстави для висновку, що одним із гарантованих прав учасника товариства є його участь в управлінні товариством через діяльність у вищому органі товариства - загальних зборах. Неповідомлення учасника товариства про проведення загальних зборів в установленому статутом порядку є грубим порушенням його прав, що може бути підставою для визнання рішень загальних зборів господарського товариства недійсними.

Положення ч. 5 ст. 61 Закону України «Про господарськi товариства» вказують на те, що обов'язковою умовою дiйсностi повiдомлення про скликання загальних зборiв товариства є одночасна наявнiсть у такому повiдомленнi iнформацiї як про час i мiсце проведення зборiв, так i iнформацiї про питання, що будуть винесенi на розгляд зборiв.

Вiдсутнiсть будь-якої з цих складових у повiдомленнi про проведення загальних зборiв, як i вiдсутнiсть самого повiдомлення, призводить до недiйсностi рiшень, прийнятих на зборах у разi їх наступного оскарження.

З матеріалів справи вбачається, що 23.01.2012 року відбулися позачергові збори учасників Товариства з обмеженою діяльністю "Гарант-К", які оформлені протоколом №23/01/2012, з порядком денним: про обрання Голови та Секретаря зборів; про приведення статуту Товариства у відповідність чинному законодавству України; про розгляд вимог кредитора товариства - Компанії "Penivom Trading Limited".

В протоколі зазначено про присутність на зборах громадянина ОСОБА_6 - 2466,42 грн. та громадянина ОСОБА_7

При цьому, щодо третього учасника товариства в протоколі зазначено - ОСОБА_5 був належним чином повідомлений про дату, час, місце та порядок денний зборів, проте з невідомих причин не з'явився, повноважного представника не направив. Відповідно до ст. 60 Закону України "Про акціонерні товариства" кворум для проведення зборів наявний, збори правомочні.

На порядок денний позачергових загальних зборах товариства винесено питання:

1. Про обрання Голови та Секретаря зборів;

2. Про приведення статуту Товариства у відповідність чинному законодавству України.

На вимогу учасника товариства ОСОБА_6, поданою ним відповідно до ст. 60 Закону України "Про господарські товариства" більш як за 25 днів до дня проведення зборів, до порядку денного зборів також включено питання: 3. Про розгляд вимог кредитора товариства - Компанії "Penivom Trading Limited".

В оскаржуваному протоколі зазначено, що всі рішення на загальних зборах прийняті одноголосно шляхом підняття рук.

З третього питання порядку денного одноголосно було прийняте рішення укласти договір з незалежним оцінювачем для здійснення оцінки належного товариству майна, що розташоване за адресою; Україна, АДРЕСА_1, а також доручено Генеральному директору товариства ОСОБА_8 забезпечити продаж належного товариству майна, що розташоване за адресою: Україна, АДРЕСА_1, за ціною, що не може бути меншою визначеної оцінювачем, до 01.05.2012.

З Протоколу зборів вбачається, що збори були скликані 05.12.2012 року з порядком денним, який складався з двох питань. Питання три було включено безпосередньо на зборах та про нього учасники товариства заздалегідь не повідомлялись.

Таким чином, позивача не було повідомлено про скликання позачергових зборів акціонерів, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості взяти участь у загальних зборах в порушення ст. 116 Цивільного кодексу України, ст. 88 Господарського кодексу України.

Крім цього, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що на загальних зборах 23.01.2012 року прийнято рішення з питання (п.3), яке не було включено до порядку денного Загальних зборів товариства, що в свою чергу є безумовною підставою для визнання недійсним рішення загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону.

Одночасно, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що на момент направлення позивачу повідомлення про проведення позачергових загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-К" від 05.12.2011 року, а саме станом 07.12.2011 року позивач був учасником товариства відповідача, оскільки, як вказує сам відповідач, рішення про виключення ОСОБА_5 зі складу учасників товариства, у відповідності до ст. 64 Закону України "Про господарські товариства" станом на 07.12.2011 року, не приймалось, а зміни у складі учасників товариства відбулися під час проведення зборів учасників товариства, які відбулися лише 20.04.2012 року, підставою для яких стала заява ОСОБА_5 від 07.12.2011 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до статей 126, 135, 148, 151 ЦК України учасники повних товариств, створених на невизначений строк, командитних товариств, товариств з обмеженою та додатковою відповідальністю мають право вийти з цих товариств.

Згідно зі статтями 126, 135 ЦК України учасники повних товариств та повні учасники командитних товариств повинні повідомити товариство про свій вихід не менше ніж за три місяці.

Учасники товариств з обмеженою та додатковою відповідальністю повинні повідомити товариство про свій вихід не пізніше, ніж за три місяці або у інший передбачений статутом строк.

Подання заяви про вихід з товариства є дією, спрямованою на припинення корпоративних прав та обов'язків учасника товариства. Право учасника товариства на вихід з товариства не залежить від згоди товариства чи інших його учасників. Враховуючи викладене, учасник вважається таким, що вийшов з товариства з обмеженою або з додатковою відповідальністю з моменту прийняття загальними зборами рішення про виключення учасника з товариства на підставі його заяви про вихід, а у випадку відсутності такого рішення - з дати закінчення строку, встановленого законом або статутом товариства для повідомлення про вихід з товариства (п.3.5. рекомендацій Президії Вищого господарського суду України №04-5/14 від 28.12.2007 року «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин»).

Отже, учасника слід вважати таким, що вийшов з товариства з обмеженою відповідальністю, виключно з моменту прийняття загальними зборами рішення про таке виключення.

Таким чином, висновок відповідача про те, що моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід є необґрунтованими, та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України.

Посилання відповідача на преюдиціальне значення рішення Господарського суду міста Києва №5011-55/3531-2012 від 25.09.2013 року, в якому встановлено, що ОСОБА_5 вийшов зі складу учасників товариства саме 23.11.2011 року, колегією суддів відхиляються з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Всупереч положенням зазначеної статті відповідач помилково надає преюдиціального значення оціночним судженням, зробленим судом при вирішенні іншої справи, ототожнивши факти, встановлені цим судом, з їх юридичною оцінкою.

Твердження апелянта про те, що загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант-К» мали право згідно ч. 5 ст. 61 Закону України "Про господарські товариства" приймати рішення з питань, не включених до порядку денного, оскільки всі учасники, присутніх на зборах, надали на це згоду, колегією суддів відхиляються виходячи з наступного.

Нормою ч.5 ст.61 Закону України "Про господарські товариства" передбачено порядок скликання загальних зборів товариства, права учасників товариства та в останньому реченні зазначено про те, що з питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Отже, норма про право загальних зборів приймати рішення з питань, не включених до порядку денного за згодою всіх учасників, присутніх на зборах може застосовуватися лише у випадку дотримання, встановленого законодавством України, порядку скликання загальних зборів, з урахуванням того, що учасники обізнані про проведення загальних зборів.

Враховуючи те, що, як встановлено вище, порядок скликання загальних зборів, що мали місце 23.01.2012 року, порушено, чим знехтувано правами не повідомленого учасника, то прийняття рішень на загальних зборах які не були включені до порядку денного не може вважатися законним навіть за умови згоди присутніх учасників.

Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 17.03.2009 року у справі №45/120).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неправомочність загальних зборів 23.01.2012 року, що є підставою для визнання відповідних рішень загальних зборів недійсними у розумінні п.18 Постанови №13 від 24.10.2008р. Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів".

З огляду на зазначене, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про визнання недійсними рішення позачергових загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-К", які оформлені протоколом №23/01/2012 від 23 січня 2012 року.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів зазначає, що доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, однак, які не впливають на результат розгляду справи.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні місцевого господарського суду повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 року у справі №910/27834/14.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-К" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 року у справі №910/27834/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 року у справі №910/27834/14 залишити без змін.

3. Справу №910/27834/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Г.А. Жук

М.Г. Чорногуз