ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Справа № 922/3194/15

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Жукової Л.В. (доповідач),
суддів:Полякова Б.М. Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕОКОМ"
на рішеннягосподарського суду Харківської області від 21.07.2015
та постановуХарківського апеляційного господарського суду від 23.11.2015
у справі № 922/3194/15 господарського суду Харківської області
за позовомпублічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"
до1.товариства з обмеженою відповідальністю "ОРІОН ГРУПП" 2. товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕОКОМ"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Тагіт"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів 1.публічного акціонерного товариства "Фінбанк", 2. товариства з обмеженою відповідальністю "Ольга"
провизнання недійсним договору

за участю представників сторін: ПАТ "ВТБ Банк" - Карасюка О.В.; ТОВ "Ольга" - Білоцерковця Н.В., Селепея А.І.; ТОВ "Теоком" - Капустюка А.С.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство (Далі - ПАТ, позивач) "ВТБ Банк" звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (Далі - ТОВ, відповідач 1) "ОРІОН ГРУПП" та Товариства з обмеженою відповідальністю (Далі - ТОВ, відповідач 2) "ТЕОКОМ" про визнання іпотечного договору недійсним, у якій просив суд визнати недійсним іпотечний договір від 12.07.2014, укладений між ТОВ "ТЕОКОМ" та ТОВ "ОРІОН ГРУПП", посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 3140.

Рішенням господарського суду Харківської області від 21.07.2015 у справі №922/3194/15 (Суддя - Пономаренко Т.О.) позов задоволено повністю. Визнано недійсним іпотечний договір від 12.07.2014, укладений між ТОВ "ТЕОКОМ" () та ТОВ "ОРІОН ГРУПП" (), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 3140. Розподілено судові витрати.

Не погодившись із наведеним рішенням позивач звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, у якій пославшись на те, що суд першої інстанції в порушення ч.3 ст.83 ГПК України не вийшов за межі позовних вимог та не прийняв рішення в частині скасування відповідних записів про заборону та іпотеку, просить оскаржуване рішення змінити, виклавши резолютивну частину в такій редакції: "Визнати недійсним іпотечний договір від 12 липня 2014 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕОКОМ" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОРІОН ГРУПП" (), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 3140. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про заборону відчуження нежитлової будівлі літера "А-2" загальною площею 3435,7 кв.м., яка розташована за адресою: м.Харків, проспект Гагаріна, 167/1, накладений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., номер запису про обтяження №6313472, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 14399963 від 12.07.2014. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку №6313494 нежитлової будівлі літера "А-2" загальною площею 3435,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 167/1, внесений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 14400003 від 12.07.2014".

Крім того, відповідач 2 не погодившись із рішенням господарського суду Харківської області від 21.07.2015 у даній справі звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, у якій посилавшись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, а також на неповне дослідження доказів, просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ "ВТБ Банк" відмовити повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.11.2015 (судді: Шевель О.В. - головуючий, Крестьянінов О.О., Фоміна В.О.) апеляційні скарги ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ "ТЕОКОМ" залишено без задоволення. Рішення господарського суду Харківської області від 21.07.2015 у справі №922/3194/15 залишено без змін.

ТОВ "ТЕОКОМ" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 21.07.2015 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.11.2015 у даній справі та направити справу на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Касаційна скарга мотивована порушенням та невірним застосуванням попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального законодавства, зокрема, ст. 33, 34, 42 Господарського процесуального кодексу України (Далі - ГПК України), ч. 1 ст. 203, ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України (Далі - ЦК України), ст. 9, 13, 17, 23 Закону України "Про іпотеку", ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні зазначених судових рішень, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час розгляду даної справи судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

26.04.2007 ВАТ "ВТБ Банк" (іпотекодержатель), правонаступником якого є ПАТ "ВТБ Банк" та ВАТ "Ольга" (іпотекодавець), правонаступником якого є ТОВ "Ольга" укладено іпотечний договір №115-Z/1, предметом якого є передача іпотекодавцем іпотекодержателю в іпотеку нерухомого майна для забезпечення виконання зобов'язань в повному обсязі за зобов'язаннями ТОВ Фірма "Тагіт" (позичальник), щодо повернення кредиту, перерахування плати за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій, будь-яких платежів, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором №115-Ю від 26.04.2007 та будь-якими змінами та доповненнями до договору.

Іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В. за реєстровим номером №1876. До вказаного вище іпотечного договору були внесені зміни договорами №1 від 29.07.2008, №2 від 31.10.2008, №3 від 21.01.2009.

Предметом іпотеки за договором №115-Z/1 від 26.04.2007 є нежитлова будівля літ. "А-2", загальною площею 3435,7 метрів квадратних, що розташована за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 167/1 (далі - предмет іпотеки), яка була власністю іпотекодавця на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно б/н від 06.11.2003, виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради, зареєстрованого КП "ХарМіськБТІ" 10.11.2003 №3382789. Експертна вартість нерухомого майна, що передавалась в іпотеку, складала 52051000,00 грн. (пункт 2.1. іпотечного договору).

Як зазначено у п. 4.2. договору, іпотекодавець має право виключно на підставі письмової згоди іпотекодержателя зводити, знищувати стіни, здійснювати перебудову, проводити капітальний ремонт предмета іпотеки, відчужувати його, передавати іншим особам в наступну іпотеку, в оренду/лізинг, в управління, користування, в спільну діяльність та взагалі з будь-яких підстав.

У п. 9.7. іпотечного договору передбачено, що цей договір вступає в силу з моменту нотаріального посвідчення та діє до повного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

Приватним нотаріусом в день укладення договору накладено заборону відчуження об'єкта, зазначеного в іпотечному договорі, в порядку ст. 73 Закону України "Про нотаріат".

Обтяження нерухомого майна іпотекою за іпотечним договором зареєстровано 23.01.2008 у Державному реєстрі іпотек, що підтверджено Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек №16609595 від 23.01.2008 (т.1, а. с. 20).

ТОВ Фірма "Тагіт", свої зобов'язання за кредитним договором №115-Ю від 26.04.2007 не виконало, станом на 27.04.2015 розмір заборгованості становив 11314911,01 доларів США, що підтверджено довідкою про стан заборгованості №3893/1-2 від 29.04.2015, виданою ПАТ "ВТБ Банк" (т.1, а.с. 21).

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2011 у справі №29/5005/6381/2011 TOB "ОЛЬГА" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, в ході якої здійснювався продаж майна банкрута.

Відповідно до протоколу №1 про проведення цільового аукціону від 28.12.2012 та акту №1 про проведення цільового аукціону від 28.12.2012 на нежитлову будівлю літера "А-2" загальною площею З435,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 167/1, переможцем торгів з реалізації майна TOB "ОЛЬГА", які відбулися в межах справи про банкрутство визнано ТОВ "ОРТІЯ".

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.01.2013 у справі №922/296/13-г позов ТОВ "ОРТІЯ" до ТОВ "ОЛЬГА" про визнання за ТОВ "ОРТІЯ" права власності на предмет іпотеки був задоволений, право власності на предмет іпотеки визнано за ТОВ "ОРТІЯ", з огляду на те, що останнє набуло права власності на відповідне майно за результатами проведених аукціонів, оформлених протоколами №1, № 4 про проведення цільового аукціону від 28.12.2012 та з метою укладення договору купівлі-продажу і його нотаріального посвідчення направило на адресу ТОВ "ОЛЬГА" лист із пропозицією нотаріально укласти договір купівлі-продажу спірних нежитлових споруд, однак ТОВ "ОЛЬГА" ухилилося від укладання договору купівлі-продажу придбаного ТОВ "ОРТІЯ" на аукціоні майна.

Вже після проведення цільового аукціону від 28.12.2012 у справі про банкрутство TOB "ОЛЬГА" та прийняття господарським судом Харківської області рішення від 29.01.2013 у справі №922/296/13-г про задоволення позову ТОВ "ОРТІЯ" до ТОВ "ОЛЬГА" про визнання за ТОВ "ОРТІЯ" права власності на нерухоме майно, наданого в іпотеку ПАТ "ВТБ Банк", ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2014 у справі №29/5005/6381/2011 про банкрутство ТОВ "ОЛЬГА", залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.07.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 21.10.2014, скасовано записи про арешти, обтяження та інші обмеження майна боржника, що містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, зокрема, відповідні записи стосовно нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Як встановлено судом другої інстанції, в силу вимог статті 23 Закону України "Про іпотеку", ТОВ "ОРТІЯ" набуло статусу іпотекодавця за Іпотечним договором від 26.04.2007 р. №115-Z/1, з моменту переходу права власності на нежитлову будівлю літера "А-2" загальною площею 3435,7 кв .м., яка розташована за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 167/1.

23.01.2014 було укладено іпотечний договір, за яким ТОВ "ОРТІЯ", з метою забезпечення зобов'язань ТОВ "Велторг 2013" за договором овердрафту від 23.01.2014, укладеним ТОВ "Велторг 2013" з ПАТ "Фінбанк", передало нерухоме майно - нежитлову будівлю (літ. А-2), що знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 167/1 (що є предметом іпотеки за договором №115-Z/1 від 26.04.2007) в іпотеку ПАТ "Фінбанк", про що було внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У подальшому ТОВ "ОРТІЯ" відчужено предмет іпотеки ТОВ "ОРІОН ГРУПП", яке набуло право власності на дане нерухоме майно на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер: 18833931, виданого 11.03.2014, видавник: реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції.

12.07.2014 між ТОВ "ОРІОН ГРУПП" та TOB "ТЕОКОМ" був укладений іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 3140 (спірний договір), що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №37056135 від 30.04.2015 (т.1, а.с. 22-27)

Відповідно до умов зазначеного договору ТОВ "ОРІОН ГРУП" передало в іпотеку ТОВ "ТЕОКОМ" належне йому на праві власності нерухоме майно, що одночасно було предметом іпотеки за договором №115-Z/1 від 26.04.2007, а саме: нежитлову будівлю літера "А-2" загальною площею 3435,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 167/1.

При цьому ПАТ "ВТБ Банк" не надано згоди ТОВ "ОРІОН ГРУПП" чи будь-якій іншій особі на передачу предмета іпотеки за договором №115-Z/1 від 26.04.2007 (нежитлової будівлі літера "А-2" загальною площею 3435,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 167/1) в наступну іпотеку ТОВ "ТЕОКОМ".

Під час перегляду справи в апеляційному порядку Харківським апеляційним господарським судом встановлено наступні обставини.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2015 у справі №29/5005/6381/2011 про банкрутство ТОВ "ОЛЬГА", залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.07.2015, визнано недійсними результати торгів у формі цільового аукціону від 28.12.2012 з реалізації майна, що є предметом іпотеки за договором №115-Z/1 від 26.04.2007. Постановою Вищого господарського суду України від 10.11.2015 справу передано на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.11.2015 у справі №922/296/13-г скасовано рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2013 у вказаній справі, яким визнано за ТОВ "ОРТІЯ" право власності на предмет іпотеки, з огляду на те, що господарський суд прийняв рішення про права і обов'язки ПАТ "ВТБ Банк", якого не залучено до розгляду справи. Провадження у справі №922/296/13-г припинено у зв'язку із припиненням діяльності позивача та неможливістю залучення до участі у справі його правонаступника.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.11.2015 у справі №916/1953/15 рішення господарського суду Одеської області від 22.07.2015 у вказаній справі скасовано, позов ПАТ "ВТБ Банк" задоволено, визнано недійсним іпотечний договір від 23.01.2014, укладений між ПАТ "Фінбанк" та ТОВ "ОРТІЯ".

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд Харківської області посилався на положення ст. 23 Закону України "Про іпотеку", в якій визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Також в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції відзначено, що іпотекодавець має право передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку, відчужувати предмет іпотеки, передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування лише на підставі згоди іпотекодержателя, що передбачено у ч. 3 ст. 9 Закону України "Про іпотеку".

Підтримуючи висновки суду першої інстанції, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду у оскаржуваній постанові відхилила доводи апеляційної скарги відповідача 2 про те, що на момент вчинення спірного правочину - укладення іпотечного договору від 12.07.2014 між ТОВ "ОРІОН ГРУПП" та TOB "ТЕОКОМ" у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, у Державному реєстрі іпотек та у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна була відсутня інформація про державну реєстрацію іпотеки ПАТ "ВТБ Банк" на відповідне нерухоме майно, що свідчить про припинення іпотеки ПАТ "ВТБ Банк", а отже, і відсутність підстав для задоволення його позовних вимог.

Так судом апеляційної інстанції зазначено, що на момент апеляційного перегляду справи інформація про державну реєстрацію іпотеки ПАТ "ВТБ Банк" дійсно відсутня, проте вказана обставина не впливає на дію іпотечного договору №115-Z/1 від 26.04.2007 з огляду на положення ч.1 ст.17 Закону України "Про іпотеку", оскільки наведена норма не містить такої підстави припинення іпотеки як виключення відомостей про неї із відповідних державних реєстрів, тому факт скасування обтяжень нерухомого майна не свідчить про припинення зобов'язальних відносин сторін, що ґрунтуються на договорі іпотеки №115-Z/1 від 26.04.2007. (Правова позиція Верховного Суду України, викладена в ухвалі від 09.11.2011 у справі №6-49079св10).

Окрім того, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що основне зобов'язання, виконання якого забезпечено спірним іпотечним договором, не припинено, оскільки кредиторські вимоги ПАТ "ВТБ Банк" як іпотекодержателя станом на час прийняття даної постанови судом апеляційної інстанції залишаються непогашеними, а доказів на підтвердження будь-яких інших передбачених ч.1 ст.17 Закону України "Про іпотеку" підстав припинення іпотеки матеріали даної справи не містять.

Поряд з наведеним, суд другої інстанції з письмових пояснень TOB "ТЕОКОМ" (зокрема, від 18.11.15) та усних пояснень представника даного товариства у судових засіданнях, про те що ПАТ "ВТБ Банк" як перший іпотекодержатель має пріоритетне право перед всіма наступними при зверненні стягнення на предмет іпотеки, тому, на думку TOB "ТЕОКОМ", спірним правочином, укладеним між ТОВ "ОРІОН ГРУПП" та TOB "ТЕОКОМ", права ПАТ "ВТБ Банк" не порушені, дійшов до висновку про те, що, фактично, в ході апеляційного провадження TOB "ТЕОКОМ" визнав дійсність іпотеки за договором 115-Z/1 від 26.04.2007 та наявність у ПАТ "ВТБ Банк" прав першого іпотекодержателя.

У касаційній скарзі TOB "ТЕОКОМ" зазначає, що оскільки спірне майно було відчужено в порядку ліквідаційної процедури, а згода ПАТ "ВТБ Банк" на відчуження зазначеного нерухомого майна не вимагалась, отже факт реалізації майна в процедурі банкрутства є безумовною підставою для припинення взаємних прав та обов'язків сторін за іпотечним договором №115-Z/1 від 26.04.2007.

Проте, колегія суддів такі доводи відхиляє, з огляду таке.

Дійсно, ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній до 19.01.2013), встановлює наслідки визнання боржника банкрутом у вигляді скасування арешту, накладеного на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інших обмежень щодо розпорядження майном такого боржника.

Проте, норми вказаної статті мають на меті виключно можливість проведення передбачених ліквідаційною процедурою заходів щодо погашення вимог кредиторів за рахунок майна боржника шляхом його продажу.

Лише факт скасування обтяжень нерухомого майна не свідчить про припинення зобов'язальних відносин сторін, що ґрунтуються на договорі.

В даному випадку, припинення відносин за іпотечним договором відбувається в порядку ст. ст. 26, 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" шляхом задоволення вимог заставного кредитора за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, що узгоджується з підставами припинення іпотеки, визначених ст. 17 Закону України "Про іпотеку", загальними положеннями цивільного законодавства щодо припинення зобов'язань.

Крім того, у своїй касаційній скарзі відповідач 2 посилається на те, що підстави для задоволення позовних вимог у даній справі відсутні з огляду на те, що, судами першої та апеляційної інстанцій не надано оцінки яким чином укладення спірного правочину порушує права позивача, а також на те, що дана справа розглянута без врахування обставин визнання ТОВ "Ольга" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури та без урахування вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", як спеціального нормативного акта, який регулює порядок задоволення вимог кредиторів у процедурі банкрутства. Крім наведеного, заявник касаційної скарги вважає, що суд апеляційної інстанції виніс постанову, висновки у якій зроблені без дослідження пунктів оспорюваного іпотечного договору, що передбачено у ст. 628 ЦК України.

Колегія суддів касаційної інстанції також відхиляє доводи відповідача 2 про те, що укладення спірного правочину не порушує права позивача з огляду на те, що у даній справі №922/3194/15 предметом розгляду є вимога ПАТ "ВТБ Банк" щодо визнання недійсним іпотечного договору від 12.07.2014, укладеного між ТОВ "ОРІОН ГРУПП" та TOB "ТЕОКОМ", отже виходячи із змісту наведених позивачем підстав та правового обґрунтування заявлених вимог, спір у справі виник у зв'язку із захистом ПАТ "ВТБ Банк", як іпотекодержателем, майнових прав стосовно предмету іпотеки за іпотечним договором №115-Z/1 від 26.04.2007 укладеним із первісним іпотекодателем ТОВ "Ольга", що вірно встановлено під час розгляду у попередніх інстанціях.

Інші доводи касаційної скарги колегія суддів вважає правомірними, отже, задовольняючи касаційну скаргу, виходить з такого.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені також ст.ст. 202-205 ГК України, ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 202-205 ГК України, ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема, за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Разом з тим, у відповідності до положень ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, чинній до 19.01.2013) (Далі -Закон), ліквідаційна процедура є припиненням діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

У ч.1 ст.23 Закону визначено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Частинами 1, 2 статті 26 Закону передбачено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси.

У ч. 2 ст. 26 Закону передбачено особливості задоволення вимог кредиторів, що забезпечені заставою, а саме, майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Положеннями статті 31 Закону визначено порядок розподілу коштів, одержаних від продажу майна банкрута.

Так, у першу чергу задовольняються, поряд з іншими, вимоги, забезпечені заставою.

Отже, майно банкрута, яке є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, а кошти, одержані від його реалізації в ході ліквідаційної процедури, використовуються виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Слід погодитись із твердженнями касаційної скарги про те, що при розгляді даної справи судам слід було враховувати не лише норми цивільного законодавства, а і Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з огляду на відчуження спірної нерухомості, обтяженої іпотекою, у процедурі банкрутства ТОВ "Ольга"- первісного іпотекодавця.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" №6 від 23.03.12 рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.12).

Судові рішення які оскаржуються у даному касаційному провадженні наведеним вимогам не відповідають.

Як вбачається із оскаржуваних судових рішень, суд першої інстанції взагалі ухилився від надання відповідної оцінки перебуванню первісного іпотекодавця ТОВ "ОЛЬГА" у процедурі банкрутства.

Суд апеляційної інстанції, зробивши висновок про те, що кредиторські вимоги ПАТ "ВТБ Банк" як іпотекодержателя на момент розгляду справи в апеляційному порядку, не задоволено, ухилився від з'ясування обставин щодо правового статусу ПАТ "ВТБ Банк" у справі про банкрутство ТОВ "Ольга", щодо задоволення або не задоволення вимог ПАТ "ВТБ Банк" внаслідок проведення аукціону щодо реалізації майна за іпотечним договором № 115-Z/1 від 26.04.2007 в процедурі банкрутства ТОВ "ОЛЬГА".

Крім того, слід звернути увагу, що судами не з'ясовано та не надано жодної оцінки тому, що записи про арешти, обтяження та інші обмеження щодо майна боржника, що містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, зокрема, відповідні записи стосовно нерухомого майна, що є предметом іпотеки ПАТ "ВТБ Банк" скасовано ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2014 у справі №29/5005/6381/2011 про банкрутство ТОВ "ОЛЬГА" вже після проведення цільового аукціону від 28.12.2012 у справі про банкрутство TOB "ОЛЬГА" та прийняття господарським судом Харківської області рішення від 29.01.2013 у справі №922/296/13-г про задоволення позову ТОВ "ОРТІЯ" до ТОВ "ОЛЬГА" про визнання за ТОВ "ОРТІЯ" права власності на нерухоме майно, на підставі якого іпотечне майно вибуло з володіння ТОВ "Ольга".

Згідно з ч. 1 ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (ч. 1 ст. 11110 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки як місцевий, так і апеляційний господарські суди припустились неправильного застосування приписів ч. 1 ст. 4-7 ГПК України щодо прийняття судового рішення суддею за результатами обговорення усіх обставин справи та ч. 1 ст. 43 цього Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, то це відповідно є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, та передання справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду місцевому господарському суду слід взяти до уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін, і, залежно від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕОКОМ" задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 21.07.2015 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.11.2015 у справі № 922/3194/15 скасувати.

Справу № 922/3194/15 направити на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Головуючий Л.В. Жукова

Судді Б.М. Поляков

О.Є. Короткевич