номер провадження справи 2/161/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016 Справа № 908/5995/15

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Бердянськ, Запорізька область,

до відповідача Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердянської міської ради, м. Бердянськ, Запорізька область,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Виконавчий комітет Бердянської міської ради, м. Бердянськ, Запорізька область,

про стягнення 135351,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, довіреність б/н від 13.01.2016р.;

від відповідача: Боброва С.А., довіреність №68 від 05.01.2016р.;

Білова М.В., довіреність №68 від 05.01.2016 р.;

від третьої особи: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулася Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради про стягнення компенсації витрат за перевезення пільгових категорій громадян за договором на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Бердянськ №8 від 25.03.2013 р. та договором про компенсаційні виплати за пільгові перевезення окремих категорій громадян автомобільним транспортом в режимі маршрутного таксі від 25.03.2013 р. №1-т у розмірі 135351,00 грн. за період з 22.01.2015 р. по 09.06.2015 р.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 509, 526, 610, 908 Цивільного кодексу України, ст. 306 господарського кодексу України, ст.ст.7, 29, 31, 37, 42 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.12.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 2/161/15 та призначено розгляд справи на 14.01.2016р.

Відповідач надав заперечення на позов, у яких просить припинити провадження у справі, посилаючись на те, що даний спір підвідомчий адміністративному суду, а не господарському суду. Крім того, вказує, що у спірний період у позивача не було підстав надавати послуги з перевезення, оскільки 11.02.2014 р. виконкомом Бердянської міської ради було прийнято рішення №62 про розірвання договору №8 від 25.03.2013 р. на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Бердянськ, яке оскаржувалося позивачем в суді. 22 січня 2015 року набрала законної сили постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суд по справі № 310/1471/14-а, якою відмовлено в задоволенні вимог позивача. Тому правових підстав для компенсації позивачу витрат за перевезення пільгових категорій громадян за період з 22.01.2015 р. по 09.06.2015 р. немає.

Ухвалою від 14.01.2016р. відкладено розгляд справи на 02.02.2016р. у зв'язку з неявкою представника відповідача та невиконанням сторонами вимог ухвали суду в повному обсязі.

Позивач надав пояснення на відзив відповідача, згідно яких вважає безпідставним посилання відповідача на непідвідомчість даного спору господарському суду, оскільки правовідносини сторін щодо компенсації збитків від пільгових перевезень врегульовані господарським договором.

Ухвалою від 02.02.2016р. за клопотанням позивача продовжено строк вирішення спору на 15 днів до 22.02.2016 р. та відкладено розгляд справи на 16.02.2016 р.

В додаткових запереченнях на позов відповідач пояснив, що протягом 2015 року позивач підписував акти звіряння розрахунків без врахування спірної суми, а також в порушення п. 2.1 договору та п. 4.5 рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 11.03.2014 р. №74 «Про затвердження Порядку проведення розрахунку компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян міським транспортом в режимі маршрутного таксі» позивачем не надавались щомісячно звіти про витрати від пільгових перевезень за спірний період.

Від позивача надійшло клопотання залучити до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, виконавчий комітет Бердянської міської ради, оскільки він є замовником за договором №8 від 25.03.2013 р. на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Бердянськ і відповідно до п. 2.1.10 даного договору забезпечує компенсацію витрат перевізника внаслідок пільгових перевезень.

Ухвалою суду від 16.02.2016 р. залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача виконавчий комітет Бердянської міської ради. У зв'язку з цим розгляд справи було відкладено на 22.02.2016р.

В судовому засіданні 22.02.2016р. були присутні представники обох сторін, за їх заявою фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, пояснили, що звіти про пільгові перевезення подавались позивачем щомісячно у встановлений строк, але не приймались відповідачем.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, посилаючись на непідвідомчість даного спору господарському суду та неподання позивачем звітів про компенсацію у спірному періоді.

Третя особа свого представника в судове засідання не направила, причин неявки не повідомила. Надіслала відзив на позов, згідно якого вважає позовні вимоги безпідставними. Посилається на те, що позивач надавав послуги з перевезення у спірний період на власний розсуд, оскільки правові підстави для цього були відсутні. Також відзначив, що лише узгоджена інформація про фактично нараховані суми та узгоджені акти звіряння розрахунків є підставою для надсилання інформації про нараховані суми фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів місцевих рад та подальшого відшкодування витрат. Позивач порушив умови договору щодо своєчасного подання звітів про витрати від пільгових перевезень, тому сума матеріальних збитків від перевезень в розмірі 135351,00 грн. не підлягає стягненню.

Неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд визнав наявні у справі матеріали достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні. Крім того, 22.02.2016 р. є останнім днем строку вирішення спору.

В судовому засіданні 22.02.2016р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

25.03.2013 р. виконавчим комітетом Бердянської міської ради (замовник, третя особа у справі) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (переможець конкурсу, позивач) укладено договір №8 на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Бердянськ, за яким замовник надає перевізнику право на перевезення пасажирів на маршрутах загального користування №4/1 «Пост ДАІ-Залізничний вокзал», № 4/3 с. РТС-маг. «Київ» - Залізничний вокзал» з режимом роботи (графіками руху, схемою слідування маршруту) згідно з затвердженим паспортом маршруту (далі - договір на перевезення). У тому числі по маршруту загального користування №4/3 «с. РТС - маг. «Київ» - Залізничний вокзал» передбачено 2 транспортні засоби ПАЗ32054СПГ НОМЕР_2 та 2 резервні транспортні засоби ПАЗ32054СПГ НОМЕР_3 - для перевезення інвалідів на 18 місць.

Згідно з п. 2.1.1 договору на перевезення замовник встановлює тариф на перевезення пасажирів відповідно до законодавства, крім тарифів у звичайному режимі руху, який встановлюється відповідно до розпорядження Запорізької обласної державної адміністрації.

Також за умовами п. 2.1.10 договору на перевезення замовник забезпечує компенсацію витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів.

Пунктом 5.1 договору на перевезення передбачено, що розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезень пасажирів встановлюється в межах асигнувань на ці цілі Державним бюджетом України на відповідний рік, а також в міському бюджеті на ці цілі.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів, компенсацію відповідно до Закону, при цьому під поняттям «витрати автомобільного перевізника від перевезення пільгових пасажирів» розуміється поняття «збитки від цих перевезень», тобто перевізник мав збитки від цих перевезень, які повинні бути документально підтверджені.

Відповідно до п. 5.4 договору на перевезення, механізм виплати компенсації за пільгові перевезення пасажирів в автомобільному транспорті загального користування за рахунок субвенції з державного бюджету визначається Порядком проведення розрахунку компенсаційних виплат за пільговий проїзд міським транспортом окремих категорій громадян, затвердженим рішенням органу місцевого самоврядування та постановою КМУ від 04.03.2002р. № 256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» та оформлюється договором на виплату компенсації. При відсутності у перевізника договору на виплату компенсації з управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради компенсація йому не виплачується.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання двома сторонами та діє до 21.06.2017 р. (п. 10 договору на перевезення).

На момент розгляду даної справи умови договору на перевезення є чинними.

Предметом спору в даній справі є стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради компенсації витрат за перевезення пільгових категорій громадян у розмірі 135351,00 грн. за період з 22.01.2015 р. по 09.06.2015 р.

Відповідач вважає, що у спірному періоді позивач не мав правових підстав для здійснення перевезень, оскільки 11.02.2014 р. виконавчий комітет Бердянської міської ради виніс рішення №62 «Про розірвання договору на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Бердянськ», відповідно до якого зазначений договір розірвано достроково, в односторонньому порядку. Крім того, позивач не подавав щомісячні звіти про витрати від пільгових перевезень, тому правові підстави для виплати позивачу компенсації за пільгові перевезення в спірний період відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Бердянської міської ради, в якому просив скасувати рішення від 11.02.2014 р. №62 «Про розірвання договору на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Бердянськ».

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.07.2014 р. у справі №310/1471/14-а адміністративний позов задоволено. Рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 11.02.2014 р. №62 «Про розірвання договору на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Бердянськ» скасовано.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015р. постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.07.2014р. у справі №310/1471/14-а скасовано, у позові відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 10.06.2015 р. №К800/5928/15 постанову апеляційного суду у справі №310/1471/14-а скасовано, а постанову суду першої інстанції залишено в силі.

Як вбачається з викладеного, у спірний період з 22.01.2015 р. по 09.06.2015 р. була чинною постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015р., якою скасовано постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.07.2014р. у справі №310/1471/14-а про скасування рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради про розірвання договору на перевезення та відмовлено в позові. Однак 10.06.2015р. дана постанова апеляційного суду була скасована і касаційним судом визнано правомірним висновок суду першої інстанції про скасування рішення виконкому про розірвання договору на перевезення. Отже, оскаржуване рішення виконкому про розірвання договору на перевезення є нечинним з моменту його винесення. Таким чином, правовідносини між позивачем та відповідачем, які виникли на підставі договору перевезення, не припинялись. Тому в період з 22.01.2015 р. по 09.06.2015 р. позивач правомірно надавав послуги з перевезення пасажирів автомобільним транспортом, у тому числі пільгових категорій громадян.

Відповідно до положень п. 5.4 вище вказаного договору на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Бердянськ 25.03.2013 р. Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (далі - Управління, відповідач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (перевізник, позивач) укладено договір №1-т про компенсаційні виплати за пільгові перевезення окремих категорій громадян автомобільним транспортом в режимі маршрутного таксі (далі - договір про компенсаційні виплати). Даний договір укладений на строк до 21.06.2017 р., сторонами розірваний не був і є діючим, тому умови даного договору підлягають застосуванню до спірних правовідносин сторін.

У п. 1.2 договору про компенсаційні виплати визначено, що компенсаційні виплати за пільговий проїзд здійснюється за рахунок субвенції з державного бюджету місцевому бюджету в межах бюджетних асигнувань на поточний рік відповідно до Бюджетного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», рішення виконкому від 11.10.2011 р. № 512 «Про проведення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян в режимі маршрутного таксі» за перевезення громадян пільгових категорій.

Відповідно до положень пунктів 4-7 постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів пропорційно обсягам субвенцій, передбаченим у державному бюджеті для бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів, бюджетів мм. Києва та Севастополя.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення). Фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського значення, Автономної Республіки Крим та обласного значення пропорційно фактичним зобов'язанням з пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати.

Таким чином, здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд здійснюється за рахунок коштів субвенції з державного бюджету згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних місцевих бюджетів, які, у свою чергу, формуються на підставі щомісячної інформації про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг.

Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 11.03.2014 р. № 74 «Про затвердження Порядку проведення розрахунку компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян міським транспортом в режимі маршрутного таксі» (далі - Порядок) передбачено в п. 4.4, що компенсація пільгових перевезень здійснюється на підставі укладених перевізником договорів на організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах з організатором цих перевезень та про компенсаційні виплати за пільгові перевезення окремих категорій громадян з головним розпорядником бюджетних коштів відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 4.1 Порядку джерелом компенсації пільгових перевезень окремих категорій громадян є кошти субвенції з державного бюджету України.

Згідно з п. 3.1 Порядку перевізник здійснює облік кількості наданих на пільгових умовах послуг громадянам, визначених у п. 2.2 даного Порядку на підставі Книги обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п. 4.5 Порядку для отримання компенсації суб'єкту господарювання необхідно щомісяця до 10 числа місяця, наступного за звітним, надавати головному розпоряднику бюджетних коштів:

- звіт про здійснення пасажирських перевезень на маршрутах загального користування в режимі маршрутного таксі (додаток 10). Цей звіт погоджується структурним підрозділом виконкому, який займається організацією перевезень громадян міським пасажирським транспортом загального користування після створення диспетчерської служби;

- звіт про витрати від пільгових перевезень окремих категорій громадян в режимі маршрутного таксі (додаток 2).

Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 11.10.2011 р. № 512 «Про проведення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян в режимі маршрутного таксі» дозволено управлінню праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради в період до створення диспетчерської служби або укомплектування кадрами структурного підрозділу виконавчого комітету Бердянської міської ради, який займається організацією перевезень громадян, приймати звіти про здійснення пасажирських перевезень без відповідного погодження.

За умовами п. 2.1 договору про компенсаційні виплати, який укладений між сторонами справи, перевізник зобов'язаний вести облік про кількість наданих на пільгових умовах послуг громадянам, визначеним в п. 1.2 договору на підставі книги обліку розрахункових операцій відповідно до наказів Державної податкової адміністрації України від 01.12.2000 р. №614 та наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 25.05.2006 р. № 503; щомісяця до 10 числа місяця, наступного за звітним, надавати Управлінню звіт про перевезення пасажирів пільгових категорій за попередній місяць.

Управління, у свою чергу, за умовами п. 2.3 договору про компенсаційні виплати зобов'язане на підставі отриманих звітів про перевезення пасажирів пільгової категорії складати з перевізником акти звіряння за формою, затвердженою Міністерством праці та соціальної політики України від 28.03.2003 р. №83 «Про затвердження форми №3-пільга» (далі - акт звіряння розрахунків); компенсувати перевізнику витрати за пільговий проїзд окремих категорій громадян за рахунок субвенції з Державного бюджету в межах відповідних бюджетних призначень.

У п. 3.1 договору про компенсаційні виплати визначено, що перевізник надає управлінню щомісяця до 10 числа місяця, наступного за звітним, звіт про перевезення пасажирів пільгової категорії в режимі маршрутного таксі за минулий місяць.

Відповідно до пунктів 3.2 - 3.4 договору про компенсаційні виплати щомісяця на підставі наданих звітів управління готує реєстри про фактично нараховані суми і складає з перевізником акти звіряння за формою, затвердженою Міністерством праці та соціальної політики України від 28.03.2003 р. №83 «Про затвердження форми №3-пільга». На підставі акту звіряння розрахунків за фактом надходження субвенції з державного бюджету Управління компенсує перевізнику витрати за пільговий проїзд окремих категорій громадян згідно з помісячним розписом в межах бюджетних призначень. Управління перераховує кошти компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян на розрахунковий рахунок перевізника не пізніше 5-ти днів з дня їх отримання на свій розрахунковий рахунок.

Таким чином, відповідно до положень Порядку та договору про компенсаційні виплати умовою компенсації витрат перевізника від пільгових перевезень є подання ним щомісячно управлінню звітів про витрати від пільгових перевезень окремих категорій громадян в режимі маршрутного таксі, на підставі яких управління готує реєстри про фактично нараховані суми і складає з перевізником акти звіряння. Тобто лише узгоджена інформація про фактично нараховані суми та узгоджені акти звіряння розрахунків є підставою для надсилання інформації про нараховані суми фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів місцевих рад та подальшого відшкодування витрат.

Позивач стверджує, що звіти за спірний період подавались ним своєчасно, однак не приймались позивачем з посиланням на відсутність між сторонами договірних відносин на здійснення перевезень. Позивач вказує, що 09.10.2015 р. він направив відповідачу повторно лист вих. №12 щодо необхідності здійснення виплат в рахунок компенсації перевезення 66 804 людини пільгових категорій в період з 22.01.2015 р. по 09.06.2015 р. з відповідними звітами про перевезення пільгових категорій громадян за ці періоди. Згідно із даними звітами спірний період: за січень 2015 року (з 22.01.2015 р. по 31.01.2015 р.) розмір компенсації становить 18193,50 грн., за лютий 2015 року - 21546,00 грн., за березень 2015 року - 19693,50 грн., за квітень 2015 року - 18616,50 грн., за травень 2015 року - 39625,50 грн., за червень 2015 року (з 01.06.2015 р. по 09.06.2015 р.) - 17676,00 грн., всього - 135351,00 грн. Розрахунок вказаної компенсації позивач підтверджує копіями квитково-касових листів для міських та приміських сполучень в період з 22.01.2015 р. по 09.06.2015 р., що додані до позовної заяви.

В письмових поясненнях від 22.02.2016 р. позивач роз'яснив, що на кожну одиницю транспортного засобу в податковій реєструється книга обліку розрахункових операцій. Щодня в кінці зміни кожен водій, закріплений за певним транспортним засобом, заповнює квитково-касовий лист, де вказано, скільки окремо перевезень яких пасажирів (чол.) за ціною квитків: без пільг (4,00 грн.), 505 пільга (2,00 грн.), 100% пільга і підраховує отриманий щодня дохід. На кінець місяця складається звіт встановленої форми, де вказується загальний дохід за місяць по всіх транспортних засобах, вказується окремо загальна кількість перевезених пільгових категорій пасажирів на 50% і 100% - визначається запит на компенсаційні виплати.

Суд зазначає, що за умовами п. 3.1 договору про компенсаційні виплати звіти мають направлятися перевізником управлінню щомісячно до 10 числа.

В силу вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В даному випадку матеріалами справи підтверджується подання позивачем у встановлений строк лише одного звіту за спірний період - січень 2015 року, на підставі якого відповідачем був визначений розмір компенсаційної виплати в сумі 30783,50 грн., що зафіксовано актом звіряння розрахунків між сторонами станом на 01.03.2015 р.

Подання інших звітів у встановлені строки позивачем не доведено. Не надано ні доказів поштової відправки зазначених звітів щомісячно до 10 числа, ні доказів вручення їх нарочно уповноваженому працівнику відповідача.

Щодо відсутності доказів подання звітів позивач у письмових поясненнях від 22.02.2016р. зазначив, що звіти подавались позивачем своєчасно до 10 числа місяця відповідному співробітнику Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Біловій М.В., оскільки вона виконувала роботу з прийняття цих документів і в неї знаходиться відповідний журнал з реєстрації звітів. Проте, починаючи з березня 2015 року, вона перестала їх приймати, посилаючись на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015 р., і відміток про відмову в прийняття звітів не ставила.

На вимогу суду головний спеціаліст Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Білова М.В. надала письмові пояснення про те, що протягом спірного періоду ФОП ОСОБА_1 не здавав їй звіти особисто. Відповідно до Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 р. № 1242, наказу начальника управління від 22.10.2012 р. №123-р, реєстрацію вхідної та вихідної документації в електронному вигляді здійснює секретар управління. Документи реєструються незалежно від способу їх доставки, передачі чи створення (п. 161 Інструкції). Уся вхідна кореспонденція, яка надходить до управління, реєструється секретарем. Тому ФОП ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зареєструвати звіти у секретаря та отримати відмітку про номер вхідної кореспонденції. Вказує, що починаючи з лютого 2015 року звіти позивачем не надавались, а почала надавати в липні 2015 року за червень 2015 року лише за період з 10.06.2015 р. по 30.06.2015р.

Пунктом 3.5 договору про компенсаційні виплати передбачено, що управління не проводить компенсацію, якщо акти звіряння та звіти надані з порушенням строків, встановлених цим договором.

Відповідно до пунктів 4.7 - 4-9 Порядку розмір компенсаційних виплат за пільгові перевезення в міському автомобільному транспорті загального користування в режимі маршрутного таксі визначається у розмірі фактичних витрат, але не більше ніж добуток доходу від перевезень, коефіцієнту пільгового населення по місту, проїзд яких фінансується з державного бюджету, та коефіцієнту місячних перевезень.

Дохід від перевезень громадян міським пасажирським транспортом складається з доходу, отриманого від перевезення громадян, які не користуються пільгами, та не отриманого доходу від проїзду громадян, які користуються пільгою.

Позивач надав суду розрахунок відшкодувань по пільговим перевезенням в режимі маршрутного таксі за грудень 2014 року в сумі 31014,34 грн., за січень 2015 року в сумі 30783,50 грн., за червень 2015 року в сумі 40090,02 грн., за липень 2015 року в сумі 82565,06 грн., за серпень 2015 року в сумі 64619,89 грн., за вересень 2015 року в сумі 48096,04 грн., за жовтень 2015 року в сумі 64073,49 грн., за листопад 2015 року в сумі 76165,34 грн., за грудень 2015 року в сумі 52650,27 грн. Зазначені розрахунки здійснені на підставі звітів позивача про перевезення пасажирів пільгової категорії у вказані періоди. Суми відшкодувань відображені в актах звіряння розрахунків за цей період, які підписані обома сторонами, у тому числі:

- в акті звіряння станом на 01.03.2015 р. відображена сума компенсації витрат в розмірі 30783,50 грн. за звітний місяць січень 2015 року;

- в акті звіряння станом на 01.04.2015 р. відображено зменшення суми компенсації в розмірі 10017,20 грн. за звітний місяць січень 2015 року, витрати за лютий 2015 року не відображені і не погоджені в акті;

- в акті звіряння станом на 01.05.2015 р. міститься прочерк у графі компенсації за звітний місяць березень 2015 року, тобто витрати за цей місяць не відображались позивачем і не погоджувались сторонами;

- в акті звіряння станом на 01.06.2015 р. міститься прочерк у графі компенсації за звітний місяць квітень 2015 року, тобто витрати за цей місяць не відображались позивачем і не погоджувались сторонами;

- в акті звіряння станом на 01.07.2015 р. міститься прочерк у графі компенсації за звітний місяць травень 2015 року, тобто витрати за цей місяць не відображались позивачем і не погоджувались сторонами;

- в акті звіряння станом на 01.08.2015 р. відображена сума компенсації витрат в розмірі 40090,02 грн. за звітний місяць червень 2015 року.

Як зазначив відповідач у письмових поясненнях, сума компенсації за червень 2015 року була визначена на підставі звіту позивача за червень 2015 року лише за період з 10.06.2015р. по 30.06.2015р. (тобто не за повний місяць). А в позові позивач заявив до відшкодування суму компенсації за інший період червня - з 01.06.2015 р. по 09.06.2015 р. Тобто спірна сума за червень 2015 року не була заявлена позивачем до відшкодування у спірному періоді.

При цьому відповідач надав пояснення, що відповідно до тимчасового кошторису на І квартал 2015 року передбачено субвенцію з державного бюджету на компенсацію пільгового проїзду в розмірі 709243,00 грн.

У лютому 2015 року вступив у дію постійний кошторис. Станом на 01.03.2015 р. відповідно до постійного кошторису передбачено з державного бюджету на компенсацію пільгового проїзду в розмірі 1735600,00 грн., в тому числі заборгованість минулих років - 317369,64 грн. Звідси: 1735600,00 грн. (передбачено кошторисом) - 317369,64 грн. (заборгованість минулого року) - 162289,85 грн. (зареєстровано нарахування за грудень 2014 року відповідно до тимчасового кошторису) : 11 місяців = 114176,41 грн. на місяць.

У листопаді 2015 року збільшено річні асигнування на 413077,00 грн.

Станом на 01.12.2015 р. передбачено з бюджету 2148677,00 грн. Звідси: 2148677,00 грн. (передбачено кошторисом) - 317369,64 грн. (заборгованість минулого року) - 162289,85 грн. (зареєстровано нарахування за грудень 2014 року відповідно до тимчасового кошторису) : 11 місяців = 151728,86 грн. на місяць.

У грудні 2015 року збільшено річні асигнування на 120000,00 грн. на грудень 2015 року. Станом на 31.12.2015 р. передбачено з бюджету - 2268677,00 грн.

Зазначені відомості підтверджуються лімітною довідкою про бюджетні асигнування та кредитування на 2015 рік, виданою 12.02.2015 р. Фінансовим управлінням виконавчого комітету Бердянської міської ради, кошторисом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради на 2015 рік на суму 1735600,00 грн., довідками про зміну кошторису на 2015 рік: від 03.11.2015 р. на суму 413077,00 грн. та від 25.12.2015 р. на суму 120000,00 грн., реєстрами розрахунків за перевезення пільгової категорії населення по наданих населенню пільгах.

Відповідачем був розрахований коефіцієнт бюджетних призначень, відповідно до якого за період з січня по травень 2015 року витрати на компенсацію пільгових перевезень покривались повністю (коефіцієнт 1,0), а починаючи з червня 2015 року бюджетних асигнувань не вистачало для покриття витрат перевізників (коефіцієнт менше одиниці), тому бюджетні відшкодування розподілялись між перевізниками пропорційно до здійснених перевезень.

Як встановлено судом, у січні 2015 року позивач своєчасно подав звіт про втрати від пільгових перевезень.

Згідно звіту за січень 2015 року, який був прийнятий відповідачем, сума отриманого позивачем доходу за повний місяць січень 2015 року склала 133660,50 грн., сума втрат перевізника - 55050,00 грн. На звіті містяться підписи представників Управління праці та соціального захисту населення і ФОП ОСОБА_1, а також визначена управлінням сума компенсаційних виплат до відшкодування в розмірі 30783,50 грн. У підписаному сторонами акті звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги, станом на 01.03.2015р. за звітний місяць січень 2015 року сторони узгодили суму витрат до відшкодування в розмірі 30783,50 грн. В подальшому, як пояснив відповідач, у зв'язку з набранням законної сили постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 22.01.2015 р. у справі №310/1471/14-а, позивачу було зроблено перерахунок та зменшена сума до відшкодування за період з 22.01.2015 р. по 31.12.2015 р. на 10017,20 грн. Перерахунок зроблено в березні 2015 року, що підтверджується актом звіряння розрахунків станом на 01.04.2015р., підписаним обома сторонами. В даній справі судом встановлено, що позивач правомірно надавав послуги перевезення у спірному періоді договір на перевезення від 25.03.2013р. не припиняв свою дію, тому він має право на відшкодування заявлених втрат від пільгових перевезень за січень 2015 року в повному обсязі, оскільки позивач вчасно подав звіт про перевезення за січень 2015року, що не заперечується відповідачем, і у січні 2015 року було виділено бюджетні асигнування в розмірі, достатньому для покриття цих витрат (коефіцієнт 1,0).

Відповідно до пунктів 3.3- 3.4 договору про компенсаційні виплати, на підставі акту звіряння розрахунків за фактом надходження субвенції з державного бюджету Управління компенсує перевізнику витрати за пільговий проїзд окремих категорій громадян згідно з помісячним розписом в межах бюджетних призначень. Управління перераховує кошти компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян на розрахунковий рахунок перевізника не пізніше 5-ти днів з дня їх отримання на свій розрахунковий рахунок.

З актів звірки вбачається, що компенсація за січень 2015р. була частково відповідачем виплачена позивачу за період з 01.01.2015 р. по 21.01.2015 р. (30783,50 грн. - 10 017,20 грн. = 20766,30 грн.), тобто відповідач отримував кошти для здійснення компенсаційних виплат на свій розрахунковий рахунок.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (аналогічна норма міститься і у ст. 526 Цивільного кодексу України.). До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

В порушення умов пунктів 3.3 - 3.4 договору про компенсаційні виплати відповідач не перерахував позивачу кошти компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян за січень 2015р., незважаючи на те, що позивачем вчасно були здані звіти про перевезення пільгових категорій громадян, підписані сторонами акти звіряння, а також незважаючи на те, що асигнування на зазначені цілі у січні 2015 року були виділені в достатньому розмірі.

У зв'язку з цим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума компенсації за період з 22.01.2015 р. по 31.12.2015 р. в розмірі 10017,20 грн., на яку відповідач неправомірно зменшив бюджетне відшкодування за січень 2015р.

За інший спірний період (з 01.02.2015 р. по 09.06.2015 р.) позивачем не доведено подання звітів про витрати від пільгових перевезень у встановлений строк. В актах звіряння розрахунків між сторонами, які підписані позивачем за спірний період, позивачем також не відображались витрати від пільгових перевезень за цей період. Тому вимоги про стягнення компенсації витрат за цей період судом визнані безпідставними.

Суд визнав необґрунтованими доводи відповідача про непідвідомчість даного спору господарському суду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів.

У п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. №10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» визначено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України від 05.04.2001р. № 2344-III «Про автомобільний транспорт» відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов'язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під'їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 37 Закону України від 05.04.2001р. № 2344-III «Про автомобільний транспорт» пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

Спірні правовідносини сторін виникли з господарських договорів - про перевезення та про компенсаційні виплати, а правова природа витрат від пільгових перевезень визначена сторонами як збитки (п. 5.3 договору на перевезення). У спірних правовідносинах позивач та відповідач виступають як рівноправні учасники господарських правовідносин. Відповідач хоча і є виконавчим органом місцевого самоврядування, однак не виступає у спірних правовідносинах як суб'єкт владних повноважень, не виконує по відношенню до відповідача владних управлінських функцій. У спірних правовідносинах відповідач виступає органом замовника, уповноваженим на проведення компенсаційних виплат, передбачених договором перевезення.

Відповідно до пп. «б» п. 4 ст. 89 Бюджетного кодексу України, ч. ч. 1, 5 ст. 102 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Зазначені видатки проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, зокрема, здійснюються компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Однак той факт, що порядок виплати компенсацій регулюється бюджетним законодавством, не змінює правової природи спірних правовідносин як господарських, оскільки відшкодування перевізнику витрат на здійснення пільгових перевезень здійснюється на підставі договору. Умовою такої компенсації є лише подання перевізником звітів, а компенсація здійснюється в межах асигнувань, які вже передбачені бюджетом на відповідні цілі. В даному випадку між сторонами немає спору щодо виділення асигнувань з бюджету або збільшення їх розміру, що є предметом регулювання бюджетного законодавства, а є тільки спір щодо виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором по виплаті компенсацій.

Крім того, в абзаці 14 підпункту 3.2 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. №10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» роз'яснено, що господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані зі стягненням з органів місцевого самоврядування та спеціально уповноважених державних органів, які є розпорядниками бюджетних коштів, сум збитків, пов'язаних з перевезеннями пасажирів пільгових категорій.

Отже, спір про стягнення компенсаційних виплат підвідомчий господарському суду.

Враховуючи встановлені судом обставини, позовні вимоги про стягнення з відповідача компенсації за пільгові перевезення підлягають задоволенню частково - в сумі 10017,20 грн. В задоволенні іншої частини позову суд відмовляє.

Відповідно до 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради (вул. Дзержинського, 27/34, м. Бердянськ, Запорізька область, 71118, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) компенсацію витрат за перевезення пільгових категорій громадян в розмірі 10017,20 грн. (десять тисяч сімнадцять грн. 20 коп.) та витрати зі сплати судового збору в розмірі 150,26 грн. (сто п'ятдесят грн. 26 коп.).

Видати наказ.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Суддя Т.В.Мойсеєнко

Рішення оформлено та підписано 26.02.2016р.

і набирає законної сили після закінчення

десятиденного строку з дня його підписання.