ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"28" січня 2016 р. Справа № 2/107-1849
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

Розглянув заяву Відділу державної виконавчої служби Чортківського районного управління юстиції у справі

за позовом ОСОБА_1 підприємства "АГРОПРОМ", вул. Котовського, 7, м. Волочиськ, Хмельницька область, 31200

до відповідача ОСОБА_1 агропромислового підприємства "Білобожницьке", с. Білобожниця, Чортківський район, Тернопільська область, 48530

про стягнення 302 399 грн. 12 коп. заборгованості та штрафних санкцій.

За участю представників сторін:

Стягувача не з'явився

Боржника - не з'явився

Органу ДВС - не з'явився

Суть справи:

20 січня 2016 року Відділ державної виконавчої служби Чортківського районного управління юстиції звернувся в господарський суд Тернопільської області із заявою №102/2-35 про роз'яснення або зміну порядку виконання судового рішення у справі №2/107-1849.

У звязку відставкою судді Колубаєвої В.О., яка слухала справу, протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, справу для розгляду заяви органу ДВС передано судді Шумському І.П.

Ухвалою від 21 січня 2016 року заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 28 січня 2016 року.

В судове засідання 28 січня 2016 року заявник, уповноважені представники сторін не з'явились, витребувані документи не представили, що в силу ст.ст. 89,121 не перешкоджає розгляду заяви по суті.

Суд також приймає до уваги розяснення, надані Вищим господарським судом України в Листі № 01-8/344 від 11 квітня 2005 року "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році", згідно з якими можливості продовження передбаченого ст. 121 ГПК України десятиденного строку розгляду відповідної заяви, закон не передбачає.

За відсутності відповідного клопотання аудіозапис судового засідання не здійснювався.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 12 січня 2010 року у справі №2/107-1879, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23 лютого 2010 року, позовні вимоги ОСОБА_1 підприємства "Агропром" задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 агропромислового підприємства "Білобожницьке" 232614,71 грн. за матеріальні цінності, 2326,14 грн. в повернення сплаченого державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в решті позову відмовлено.

На виконання рішення суду 23 лютого 2010 року видано наказ.

У зв'язку із частковим виконанням наказу господарського суду Тернопільської області №2/107-1849 від 23 лютого 2010року, ухвалою суду від 11 червня 2013 року, вказаний наказ визнано таким, що частково не підлягає виконанню.

Ухвалою від 11 серпня 2014 року у виконавчому провадженні по виконанню наказу господарського суду Тернопільської області від 23.02.2010 р. у справі №2/107-1849 проведено заміну стягувача із ОСОБА_1 підприємства "АГРОПРОМ", на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО".

05 січня 2016 року судом частково задоволено заяву боржника про розстрочку виконання рішення, а саме залишок боргу в сумі 38 876,85 грн. розстрочено терміном на два роки до 05 січня 2018 року зі сплатою коштів рівними частками щомісячно, про що винесено відповідну ухвалу.

Як стверджує відділ ДВС, в межах виконавчого провадження, державним виконавцем проведено опис належного боржнику нерухомого майна, визначено ринкову вартість описаного майна в сумі 468430 грн. та призначено торги по його реалізації.

До проведення торгів, від боржника (ПАП "Білобожницьке") в орган ДВС надійшла заява про зупинення реалізації арештованого майна, до якої долучено ухвалу про розстрочку виконання судового рішення.

Подання боржником такої заяви стало підставою для звернення відділу ДВС до суду з заявою розяснити або змінити подальший порядок виконання рішення суду.

Суддя за заявою сторони чи державного виконавця розяснює рішення, ухвалу не змінюючи при цьому їх змісту (ч.1 ст. 89 ГПК України).

Отже, розяснення рішення, ухвали - це викладення їх у більш ясній формі.

Відповідно до ст. 89 ГПК України та ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (далі Закон №606-XIV), суд який видав виконавчий документ зобовязаний розглянути заяву про розяснення рішення у 10-денний строк з дня її надходження. Про розяснення рішення суд виносить ухвалу.

В порядку ст. 89 ГПК України, ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", суд вважає за необхідне роз'яснити наступне.

Згідно з ч.1 ст.121 ГПК України, ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням (ч.4 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження").

Як зазначає Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 зі справи №1-7/2013, розстрочка виконання рішення суду означає виконання його частинами, встановленими судом, з певним інтервалом у часі. За змістом частини другої статті 84 Кодексу строки виконання рішення частинами (сплата грошових сум частками тощо) визначаються судом.

Аналіз положень статей 116, 121 ГПК України, статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" та висновку Конституційного Суду України, дає підстави вважати, що ухвала господарського суду про розстрочку виконання рішення спрямована на забезпечення повного виконання рішення суду і відповідного судового наказу та є допоміжним процесуальним актом (документом) реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення. Така ухвала має похідний характер від рішення суду, яким справу вирішено по суті, і є обов'язковою для державної виконавчої служби при виконанні відповідного судового наказу у межах відкритого виконавчого провадження.

Така ухвала не є підставою для відкриття нового виконавчого провадження, а підлягає виконанню у раніше відкритому на підставі судового наказу виконавчому провадженні як процесуальний акт (документ), яким лише розстрочується виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України".

В свою чергу, заява органу ДВС змінити подальший порядок виконання рішення суду задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до приписів статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В порядку ст. 121 ГПК України, за заявою у т.ч. державного виконавця, господарський суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може змінити спосіб та порядок його виконання.

Норми ГПК України не містить вимог до змісту заяви, зокрема про зміну способу та порядку виконання судового рішення.

Проте зі змісту статті 121 ГПК України вбачається, що така заява повинна містити:

- викладення обставин та обґрунтування причин, що унеможливлюють чи утруднюють виконання рішення;

- зазначення того, що просить заявник - розстрочити чи відстрочити виконання рішення, яким чином змінити спосіб і порядок виконання рішення;

- вказівку, в разі необхідності, про надіслання ухвали про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання установі банку або державному виконавцю.

До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Як вбачається із поданої заяви, заявник в її обґрунтування не зазначає жодних обставин, що унеможливлюють чи утруднюють виконання рішення з врахуванням ухвали про розстрочку, не вказує, яким чином слід змінити спосіб і порядок їх виконання.

Жодних доказів в підтвердження наявності таких обставин, у т.ч. на вимогу суду, викладену в ухвалі від 21 січня 2016 року, органом ДВС не представлено.

Суд також приймає до уваги й те, що статтею 121 ГПК не передбачено подання і розгляд заяв про встановлення способу та/або порядку виконання рішення. Такі спосіб і порядок визначаються державним виконавцем на підставі Закону України "Про виконавче провадження" та виходячи зі змісту резолютивної частини рішення господарського суду (п. 7.1.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Таким чином, зважаючи на викладені в заяві органу ДВС обставини, суд не розглядає їх як виняткові та достатньо обґрунтовані для зміни подальшого порядку виконання рішення суду в у відповідності до статті 121 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.1,2,4-3,33,34,43,86,89,121 ГПК України, ст.ст.34,36 Закону України "Про виконавче провадження", господарський суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Відділу державної виконавчої служби Чортківського районного управління юстиції №102/2-35 від 18 січня 2016 року задовольнити частково.

1. Роз'яснити, що рішення господарського суду Тернопільської області від 12 січня 2010 року у справі №2/107-1849 повинно виконуватись з урахуванням ухвали господарського суду Тернопільської області від 05 січня 2016 року. А саме в частині та у строки, встановлені ухвалою суду від 05 січня 2016 року.

2. В частині зміни порядку виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 12 січня 2010 року у справі №2/107-1849 відмовити.

Суддя І.П. Шумський