ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2016р. Справа№ 914/4225/15

За позовною заявою: Заступника військового прокурора Львівського гарнізону м. Львова в інтересах держави в особі:

позивача-1: Міністерства оборони України, м. Київ

позивача-2: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів

до відповідача: Державного підприємства Міністерства оборони України Готель ОСОБА_1, м. Львів

про стягнення 17 746,00 грн.

Суддя Ділай У.І.

Секретар Климишин Ю.О.

За участі представників сторін:

Від прокурора: не зявився

Від позивача-1: ОСОБА_2 представник (№220/183/д від 08.02.2016р.)

Від позивача-2: ОСОБА_1 представник (Довіреність №6702 від 29.12.2014р.)

Від відповідача: ОСОБА_3- представник (Довіреність за вих. № 12 від 29.01.16р.)

Права і обовязки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено. Клопотань в порядку ч. 6 ст. 811 ГПК України про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглядається справа за позовом Заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі: позивача-1 Міністерства оборони України , позивача 2 Квартирно-екслуатаційного відділу м. Львова, до відповідача Державного підприємства Міністерства оборони України Готель «ОСОБА_1 про стягнення 17 746,00 грн.

Ухвалою суду від 11.12.2015р. за даним позовом порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 24.12.2015р.

В канцелярію господарського суду Львівської області 23.12.2015р. за вх. № 55909/15 відповідачем подано заяву відповідно до якої просить суд застосувати позовну давність, оскільки зобовязання виникли в листопаді 2012 року, і відмовити заступнику військового прокурора Львівського гарнізону в задоволенні позову.

Прокуратура, позивач 1,2 в судове засідання явку повноважних представників забезпечили, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимоги ухвали суду від 11.12.2015р. виконав частково.

В судовому засіданні 24.12.2015р. розгляд справи відкладався на 26.01.2016р.

05.01.2016р. позивачем 2 за вх. № 491/16 подано в канцелярію суду заяву з додатками.

В судове засідання 26.01.2016р. прокурор, позивач 1 та позивач 2 зявилися, просять суд позовні вимоги задоволити.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 26.01.2016р. забезпечив, просив відкласти розгляд справи для надання можливості провести звірку розрахунків.

В судовому засіданні 26.01.2016р. оголошувалась перерва до 04.02.2016р.

27.01.2016р. за вх. № 3162/16 в канцелярію суду КЕВ м. Львова подано

заяву з додатками, а саме: копією претензії № 243 від 18.01.2013р. та копією відзиву на претензію № 14 від 22.01.2013р.

Від позивача 1 на електронну адресу суду поступило за вих. 71 від 03.02.2016р. клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника в судове засідання.

04.02.2016р. (вх. № 4530/16) позивачем 2 подано заяву про долучення до матеріалів справи акт звірки взаємних розрахунків.

В судове засідання прокурор та позивач 1 явку повноважних представників не забезпечили.

В судовому засіданні 04.02.2016р. позивачем 2 та відповідачем подано в судовому засіданні клопотання про продовження строку вирішення спору в порядку ст. 69 ГПК України.

Клопотання судом задоволено, продовжено строк вирішення спору та відкладено розгляд справи на 18.02.2016р.

18.02.2016р. (вх. № 6586/16) прокурором подано клопотання в якому просить суд розгляд справи проводити без участі представника військової прокуратури Львівського гарнізону та стягнути на користь КЕВ міста Львова з ДП Міністерства оборони України «Готель»ОСОБА_1» за порушення умов договору по водопостачанні та водовідведенні № 1-В/10 від 12.07.2010р. суму основного боргу в розмірі 17 746 грн.

В судове засідання прокурор в судове засідання 18.02.2016р. не зявився.

Позивач 1 та позивач 2 в судовому засіданні 18.02.2016р. позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.02.2016р. заборгованість визнав.

В процесі розгляду матеріалів справи суд -

встановив:

До господарського суду Львівської області звернувся заступник військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі: позивача-1 Міністерства оборони України, позивача 2 Квартирно-екслуатаційного відділу м. Львова, до відповідача Державного підприємства Міністерства оборони України Готель «ОСОБА_1, про стягнення 17 746,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням умов договору про надання послуг по водопостачанні та водовідведенні № 1-В/10 від 12.07.2010р., а також ст.ст. 526, 530,629 Цивільного кодексу України.

12.07.2010р. між позивачем-2 Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова та відповідачем ДП МО України «Готель Власта» укладено договір № 1-В/10 про надання послуг з водопостачання та водовідведення, відповідно до п. 1. якого позивач взяв на себе зобовязання надати послуги у забезпеченні питною водою та приймання каналізаційних стоків Субспоживачу, а відповідач зобовязався оплачувати основному споживачу її вартість та здійснювати інші платежі згідно умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами.

Відповідно до п. 8.3. договору, даний договір набуває чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.09.2010р. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Сторонами п. 6.1. договору узгоджено, що розрахунок Субспоживача з основним споживачем здійснюється за регульованим тарифом ЛМКП «Львівводоканал». Остаточний розрахунок Субспоживача за спожиту воду протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого основним споживачем рахунка відповідно до даних про фактичне споживання води визначеної за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором (п. 6.3.).

Згідно п. 6.2. розрахунковим періодом вважається період з 14 числа попереднього місяця до 15 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного. Розрахунки за наданні послуги з водопостачання та водовідведення проводяться Субспоживачем виключно грошовим коштами на зазначений у договорі розрахунковий рахунок.

В порядку досудового врегулювання спору 27.01.2012р. за № 370, 24.05.2012р., за № 1982, 29.08.2012р. за № 2920, 30.10.2012р. за № 3821, 18.01.2013р. за №243, 25.07.2013р. за № 2238, 18.11.2013р. за № 5406, 04.07.2014р. за № 2853, 16.06.2015р. за № 3581 позивачем 2 направлено відповідачу претензії про погашення боргу за наданні послуги по водопостачанні та водовідведенні.

Листом від 22.01.2013р. за № 14 відповідачем визнана заборгованість у розмірі 10 200,00грн., яку зобовязувався оплатити.

19.12.2013р. складено акт зняття показів з лічильника обліку теплової енергії та з лічильника ПГВ в готелі «Власта».

21.12.2015р. між КЕВ м. Львова та відповідачем укладено додатковий договір №1-15в про припинення договору на надання послуг із водопостачання та водовідведення №1-В/10 від 12.07.2010р.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушенням вимог п. 6.3 договору не оплатив позивачу за наданні послуги водопостачання та водовідведення.

Відтак, заступник військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави, в особі позивача 1: Міністерства оборони України, позивача 2: Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова звернулося до господарського суду Львівської області з позовною заявою до державного підприємства міністерства оборони України «Готель Власта» про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 17 746,00 грн. основного боргу.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст.11 ЦК України).

Як встановлено судом спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору № 1-В/10 про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 12.07.2010р.

За договором про надання послуг, відповідно до вимог ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Остаточний розрахунок Субспоживача за спожиту воду протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого основним споживачем рахунка відповідно до даних про фактичне споживання води визначеної за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором (п. 6.3.).

Згідно п. 6.2. розрахунковим періодом вважається період з 14 числа попереднього місяця до 15 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного. Розрахунки за наданні послуги з водопостачання та водовідведення проводяться Субспоживачем виключно грошовим коштами на зазначений у договорі розрахунковий рахунок.

Рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються основним споживачем та надаються Субспоживачу. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5-ти операційних днів з дня отримання рахунку..

Факт виконання позивачем своїх зобовязань по договору підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Згідно із матеріалами справи, жодних зауважень зі сторони відповідача до позивача до обсягів та нарахованої вартості з надання водопостачання та водовідведення відповідач суду не надав. Доказів оплати заборгованості відповідачем також не надано.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідач як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Відповідач як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями та відсутність коштів не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідачем не подано.

Щодо поданої відповідачем заяви про застосування позовної давності, суд зазначає наступне.

У ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки (стаття 257).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

За нормами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України).

У дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, визнання пред'явленої претензії (п. 4.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів»).

У відповіді на претензію за вх. № 14 від 22.01.2013р. відповідач зазначив, що заборгованість у розмірі 10 200,00грн. виникла через несплату державними установами, зокрема, управлінням спорту та фізичної культури ЛОДА за наданні послуги, а наявні кошти першочергово спрямовуються на виплату заробітної плати. Зазначає, що заборгованість буде оплаченою після отримання вказаних коштів.

За вказаних обставин, має місце переривання перебігу позовної давності, у звязку із визнанням відповідачем пред'явленої претензії.

Отже, відповідач своїх зобовязань за договором не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні позивачем 2 доведено факт неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором № 1-В/10 про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 12.07.2010р.

Щодо визначення заступником військового прокурора Львівського гарнізону порушень інтересів позивача-1: Міністерства оборони України суд зазначає наступне.

Згідно із абзацом четвертим ч. 1 ст. 2 ГПК, господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частиною третьою згаданої статті передбачено, що у позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Згідно із ч. 2 ст. 29 ГПК України, у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або в інтересах громадянина зазначений орган чи громадянин набуває статусу позивача.

Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу (ч. 2 ст. 21 ГПК України).

Відповідно до змісту позовної заяви прокурор звернувся до господарського суду за захистом прав ДП Міністерства оборони України Готель Власта на отримання оплати за наданні послуги по водопостачанні та водовідведенні.

Таким чином, заявляючи позов про стягнення боргу прокурор необґрунтовано визначив Міністерство оборони України, як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, оскільки субєктами вказаних спірних правовідносин є ДП Готель Власта та Квартирно-експлуатаційний відділ міста Львова.

Крім того, відповідно до матеріалів справи, прокурором не надано доказів порушення прав та інтересів позивача-1: Міністерства оборони України.

Враховуючи наведене, суд вважає що прокурором неправильно визначено позивача, тобто орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а тому в частині позовних вимог позивача-1: Міністерства оборони України до відповідача слід відмовити.

За вимогами пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір в розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, немайнового характеру - один розмір мінімальної заробітної плати.

У звязку з тим, що при поданні позову, заступник військового прокурора Львівського гарнізону просив суд відстрочити сплату судового збору, оскільки Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» видатки на сплату прокурорами судового збору не передбачено і відповідне фінансування органами прокуратури з такою метою не здійснювалось. З довідки військової прокуратури Західного регіону України від 17.09.15р. № 18/2-161 вих-15 вбачається, що кошторисом прокуратури на 2015 рік не передбачено видатків на сплату судового збору за подачу до суду позовних заяв (заяв, подань), апеляційних та касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн. покладаються на відповідача повністю та підлягають стягненню в дохід Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599, 617, 901 ЦК України, ст. ст. 174, 193 ГК України, ст.ст. 28, 33, 34, 44, 48, 49, 69, 82-84, 116 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Заступника військового прокурора Львівського гарнізону м. Львова інтересах Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова задоволити.

2.Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України Готель ОСОБА_1 (79007, м. Львів, вул. Клепарівська, 30, ідентифікаційний код 31362413) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова (79007, м. Львів, вул. Батуринська, 2, ідентифікаційний код 07638027) 17 746,00 грн. основного боргу.

3.В задоволенні позову Заступника військового прокурора Львівського гарнізону м. Львова в інтересах Міністерства оборони України відмовити.

4.Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України Готель ОСОБА_1 (79007, м. Львів, вул. Клепарівська, 30, ідентифікаційний код 31362413) в доход державного бюджету 1218,00грн. судового збору.

5.Накази видати згідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 23.02.2016р.

Суддя Ділай У.І.