ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.02.2016 Справа № 905/3521/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Осадчої А.М.

при секретарі судового засідання Сотір Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця" м.Дніпропетровськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес - ЮА" м. Вугледар, Донецька область

про стягнення штрафу в розмірі 17470,00 грн.

за участю представників сторін:

від ПАТ "Укрзалізниця": ОСОБА_1 - довіреність від 11.12.2015 року

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

11.12.2015року позивач, Державне підприємство "Придніпровська залізниця" м.Дніпропетровськ в особі відокремленого структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» (далі ДП «Придніпровська залізниця»), звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес - ЮА" м. Вугледар, Донецька область (далі - ТОВ «Антарес-ЮА») про стягнення штрафу у розмірі 17470,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у квітні 2015року зі станції Воскресенська ДП «Донецька залізниця» відповідач згідно накладної №50955152 у вагоні №67363945 відправив вантаж антрацит на станцію Комиш-Зоря ДП «Придніпровська залізниця». На станції Запоріжжя Ліве ДП «Придніпровська залізниця» залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній, завищена на 1850кг, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 17470,00 грн., який він просить стягнути з відповідача.

Заявлені позовні вимоги позивач нормативно обґрунтовує статтею 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статтями 3,10 Закону України «Про залізничний транспорт», статтями 2, 5, 6, 23, 24, 37, 52, 118, 122, 129 Статуту залізниць України (далі - Статут), статтями 1, 2, 12, 15, 33, 49, 58, 61, 64, 82 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

На підтвердження зазначених у позові обставин ДП «Придніпровська залізниця» надало суду належним чином засвідчені копії залізничної накладної №50955152, залізничної накладної №47180468, комерційного акту №009325/1165 від 14.06.2015року, актів загальної форми №16326, №9477 від 14.06.2015року, №2553 від 16.06.2015року, технічного паспорту на ваги, Статуту підприємства, довідки АА№697824, витягу з ЄДРПОУ щодо відповідача.

Представник ПАТ "Укрзалізниця" в судове засідання 02.02.2016року зявився, підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання 02.02.2016року, як і у попереднє судове засідання, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції на адресу місцезнаходження підприємства, зазначену у ЄДРПОУ.

Відповідно до пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

За змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Адреса місцезнаходження ТОВ «Антарес-ЮА», яка зазначена у витягу з ЄДРПОУ: 85670, Донецька область, м.Вугледар, вул.Трифонова,буд.20.

Кореспонденція суду, що направлялась на юридичну адресу відповідача, повернута на адресу суду з вказанням «за зазначеною адресою не проживає».

З огляду на викладене, суд здійснив всі можливі дії направлені на повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст.75 ГПК України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомленого представника відповідача та ненадання відповідачем певних документів у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 3 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливають на таку кваліфікацію і не можуть вважатися належною підставою для подальшого відкладання розгляду справи.

18.01.2016року Публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" в особі структурного підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень", м. Дніпропетровськ (далі - ПАТ "Укрзалізниця") звернулось до господарського суду Донецької області з клопотання про заміну сторони, в якому представник Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" просить замінити Державне підприємство "Придніпровська залізниця" () його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" () в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (ЄДРПОУ ВП: 40081237) та залучити до участі у справі в якості позивача його правонаступника.

Розглянувши вищезазначене клопотання суд виходить з наступного.

Положеннями ст. 25 ГПК України встановлено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Згідно з п. 1.4., постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 року, приписом статті 25 ГПК України у разі, зокрема, реорганізації суб'єкта господарювання у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі його правонаступника.

Кабінет Міністрів України Постановою № 200 від 25.06.2014 р. Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця постановив утворити Публічне акціонерне товариство Українська залізниця, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

Відповідно до ч. 6, ст. 2 Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, Публічне акціонерного товариства "Українська залізниця" є правонаступником усіх прав і обовязків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Статтями 1, 2 Статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 735 зазначено, що ПАТ "Укрзалізниця" є юридичною особою що утворене відповідно до Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування , постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 року Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця.

З огляду на викладене, господарський суд приходить до висновку, що всі права та обов'язки Державного підприємства "Придніпровська залізниця", як позивача у даній справі, перейшли до його правонаступника - ПАТ Укрзалізниця в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Відтак клопотання про здійснення правонаступництва у даній справі підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 811 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи. З клопотаннями щодо фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів сторони до суду не зверталися.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи -одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

22.04.2015року зі станції Воскресенська ДП «Донецька залізниця» ТОВ «Антарес-ЮА» (вантажовідправник) відправив Фізичній особі підприємцю ОСОБА_2 (вантажоодержувач) на станцію Комиш-Зоря ДП «Придніпровська залізниця» згідно накладної №50955152 у вагоні №67363945 вантаж антрацит.

При оформленні залізничної накладної №50955152 у вагоні №67363945 відповідачем вказано масу вантажу: нетто 69000кг.

Як свідчить розділ 26 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на 150 тонних вагонних вагах.

Правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника. На станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення без зауважень, іншого не доведено.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На попутній станції Запоріжжя Ліве ДП «Придніпровська залізниця» проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №67363945 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що був складено акти загальної форми №16326, №9477 від 14.06.2015року, згідно яких за накладною значиться: вантаж - антрацит, нетто 69000кг, тара - 22200кг, фактично: брутто 93050кг, тара с брусу -22200кг, нетто-70850кг, що більше даних вказаних у документі на 1850кг.

На підставі актів загальної форми, що вказані вище, за наслідками контрольної перевірки станцією Запоріжжя Ліве ДП «Придніпровська залізниця» складений комерційний акт №009325/1165 від 14.06.2015року, відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагону №67363945 на справних 150-тонних вагонних вагах станції виявилось: за накладною значиться вантаж антрацит за накладною значиться: вантаж - антрацит, нетто 69000кг, тара - 22200кг, фактично: брутто 93050кг, тара с брусу -22200кг, нетто-70850кг, що більше даних вказаних у документі на 1850кг.

У комерційному акті №009325/1165 також містяться відомості про те, що навантаження нижче рівня бортів 5см, рівномірне, не маркіровано, у накладній визначено маркування вапном, виїмок та поглиблень не має, вагон в технічному відношенні справний, бездвірний, люка зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно технічного паспорту ваг №87 станції Запоріжжя Ліве ДП «Придніпровська залізниця», якими було здійснено переважування, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 28.12.2012року, міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 30.01.2015року.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. N 334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт №009325/1165 від 14.06.2015року підписаний належними особами у відповідності до п. 10 Правил складання актів.

Відповідно до п. 12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. N 334, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

На станції призначення був заповнений розділі "Е" комерційного акта №009325/1165 від 14.06.2015року, відповідно до якого під час видачі вантажу різниці проти даного акту не виявлено. Вказаний розділ засвідчений штемпелем станції призначення та підписами уповноважених осіб, тим самим підтверджує факт правильності вказаних у ньому відомостей.

Відповідно до ч.1 ст. 909 ЦК України та ч. 1 ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000. за № 861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч. 1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним та допустимим доказом - комерційним актом №009325/1165 від 14.06.2015року, який є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Суд відзначає, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, поглиблень вантажу не виявлено. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладній. В матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті. Наразі, вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. за №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 3494,00грн., що виходить з розрахунку провізної плати відповідно до Схеми і Збірника тарифів (Тарифне керівництво №1) та зазначена у залізничній накладній п. 42, відповідно заявлений штраф до стягнення у розмірі 17470,00грн. у п'ятикратному розмірі вказаної плати.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%. Отже, норма розходження маси становить 138кг, виявлено розходження +1850 кг.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача.

На підставі ст.ст. 908, 909 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24, 118, 122,129 Статуту залізниць України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 25, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Замінити позивача, у справі № 905/3521/15 - Державне підприємство "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ () його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" () в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (ЄДРПОУ ВП: 40081237).

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес - ЮА" м.Вугледар Донецької області про стягнення штрафу у розмірі 17470,00грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес - ЮА" (85670, Донецька область, м.Вугледар, вул.Трифонова,буд.20, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49600, м.Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса,буд.108, ) суму штрафу у розмірі 17470,00грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 1218грн.00коп.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 02.02.2016р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 04.02.2016р.

Суддя А.М. Осадча