УХВАЛА

08.02.2016Справа № 910/28532/15

За позовомПриватного підприємства «Алькор Люкс»
доКиївської міської ради
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідачаКиївського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста Києва «Київзеленбуд»
провизнання недійсним та скасування рішення
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:
від позивача:Мицик О.Ю.
від відповідача:Безносик А.О.
від третьої особи:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляді господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/28532/15 за позовом Приватного підприємства «Алькор Люкс» до Київської міської ради, треті особа - Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста Києва «Київзеленбуд», про визнання недійсним та скасування рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок прийняття відповідачем неправомірного рішення №746/1610 від 16.07.2015 р. «Про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та приватним підприємством «Алькор Люкс» від 08.11.2010 №62-6-00562 на підставі рішення Київської міської ради від 26.02.2010 №386/3824, та надання статусу скверу земельній ділянці на просп. Маяковського, 4 у Деснянському районі м. Києва», було порушене право позивача на користування вказаною земельною ділянкою, у зв'язку з чим позивач просить визнати спірне рішення Київської міської ради недійсним та скасувати його, а також визнати за позивачем право володіння та користування спірною земельною ділянкою.

В тексті позовної заяви позивач просив суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом заборони виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) і будь-яким іншим особам вчиняти дії для зняття з реєстрації спірного договору оренди земельної ділянки, а також заборони Київському комунальному об'єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста Києва «Київзеленбуд» і будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо оформлення прав користування спірною земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

- накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В той же час, позивачем не надано суду жодних належним та допустимих доказів, з якими приписи ст. 66 Господарського процесуального кодексу України пов'язують можливість вжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Приватного підприємства «Алькор Люкс» про вжиття заходів до забезпечення позову відмовити повністю.

Суддя В.П. Босий