УХВАЛА

про повернення позовної заяви

26.02.2016Справа № 910/3173/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Медіа», м. Київ

до відповідача-1 Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама», м. Київ

до відповідача-2 Комунального підприємства «Київський метрополітен», м. Київ

про припинення дії, яка порушує право,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Медіа», 24 лютого 2016 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 35 від 12.02.2016 року до відповідача-1 Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» та відповідача-2 Комунального підприємства «Київський метрополітен» про припинення дії, яка порушує право.

Подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Медіа» позовна заява № 35 від 12.02.2016 року про припинення дії, яка порушує право, не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Разом з тим, відповідно до п. 2 статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Проте, як встановлено судом, у наданій разом з позовною заявою № 35 від 12.02.2016 року квитанції № 20 від 23.02.2016 року відсутні докази зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, що суперечить вимогам Закону України "Про судовий збір".

З огляду на викладене, квитанція № 20 від 23.02.2016 року не може вважатись належним доказом сплати судового збору за подання відповідної заяви, що є підставою для застосування наслідків, передбачених п. 4 ч. 1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України, де зазначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, як зазначено у п. 4 ч. 1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. За приписами ч. 1 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України представниками юридичних осіб можуть бути особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Нормами ч. 2 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Таким чином, право на представництво юридичної особи пов'язане не з конкретною фізичною особою, а з наявністю акту органу управління юридичної особи, котрим ця юридична особа наділяє посадову особу повноваженнями вчиняти певні юридичні дії від імені підприємства.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви № 35 від 12.02.2016 року, від імені позивача заяву підписано директором ОСОБА_1, однак серед документів, доданих до позовної заяви, відсутні докази, які б станом на час подання позову до суду підтверджували посадове становище ОСОБА_1, як директора, а саме: наказ про призначення, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, що позбавляє суд можливості встановити особу-підписанта цієї позовної заяви. Тобто, позовну заяву підписано особою, яку неможливо встановити, а тому відсутні підстави вважати про наявність права на підпис позовної заяви у цієї особи, що є підставою для застосування п.1. ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

Також відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПУ щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України . Такі ж наслідки настають, в разі коли в позовній заяві відсутні відомості про прізвище та посаду керівника юридичної особи або до позовної заяви не додано належні документи на підтвердження повноважень особи, що підписала цю заяву як представник позивача в господарському суді (частини третя - шоста статті 28 ГПК), і на ці документи немає посилання в заяві.

Отже, позовна заява з доданими до неї документами не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню заявнику без розгляду для усунення допущених порушень.

Одночасно, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 63 вказаного Кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Відповідно до вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст., 38, 44, 57, п.п. 1, 4 ч. 1 ст.63, ст.ст. 65, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву № 35 від 12.02.2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Медіа» до відповідача-1 Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» та відповідача-2 Комунального підприємства «Київський метрополітен» про припинення дії, яка порушує право, з доданими до неї документами повернути заявнику без розгляду.

Роз'яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Транс-Медіа», що повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя О.С. Комарова