ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.02.2016 Справа № 905/3289/15 Господарський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Осадчої А.М.

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", м. Маріуполь

до відповідача: Державного підприємства "Донецька залізниця" м. Донецьк

про стягнення збитків у розмірі 2389,26грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

25.11.2015року шляхом надіслання поштового відправлення Публічне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", м. Маріуполь (далі ПАТ «ММК ім.Ілліча») звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства "Донецька залізниця" м. Донецьк (далі- ДП «Донецька залізниця») про стягнення з відповідача збитків, що виникли у звязку з незбереженням цілісності вантажу при його перевезенні у розмірі 2389,26грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.12.2015року позовна заява прийнята до розгляду, порушено справу за № 905/3289/15. Розгляд справи відкладався.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання договору №370/14Сб/1121 від 18.04.2014року, укладеного між ним та Публічним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (далі - ПАТ «АКЗ») по залізничній накладній №51982064 від 05.06.2015р. у напіввагоні №60167202 на адресу ПАТ «ММК ім.Ілліча» надійшов вантаж дрібняк коксовий. Згідно комерційного акту БН723818/590 від 09.06.2015року у вагоні виявлена нестача вантажу у кількості 2150кг, яка з урахуванням природних втрат фактично становить 1006,00кг, а його вартість з урахуванням ПДВ складає 2389,26грн. Викладені у комерційному акті обставини свідчать про доступ до вантажу при його транспортуванні сторонніх осіб, що прямо вказує на вину відповідача. У звязку з тим, що ДП «Донецька залізниця» не було забезпечене належне збереження вантажу при його перевезенні, ПАТ «ММК ім. Ілліча» завдано матеріальні збитки в сумі 2389,26грн., що стало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права.

Заявлені позовні вимоги позивач нормативно обґрунтовує статтею 526, частиною 1 статті 527, частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статтями 175, 193, 224, 225 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статтями 110, 114, 129 Статуту залізниць України, статтями 64, 82 Господарського процесуального кодексу України (далі- ГПК України).

На підтвердження зазначених у позові обставин ПАТ «ММК ім. Ілліча» надало суду оригінал залізничної накладної №51982064 від 05.06.2015р., комерційного акту БН723818/590 від 09.06.2015року; належним чином засвідчені копії: договору №370/14Сб/1121 від 18.04.2014року, рахунку фактури №90289173 від 05.06.2015року, сертифікату якості на партію №18954, доказів направлення на електронну адресу відповідача позовної заяви та доданих до неї документів; довідки УКППЗ «Укрпошта» Донецька дирекція №16/10-и-4 від 09.01.2015року, витяг з ЄДРПОУ щодо позивача, Статуту підприємства.

У судове засідання 02.02.2016року, як і у попередні судові засідання, представник позивача не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення кореспонденції суду на адресу місцезнаходження позивача, що зазначена у ЄДРПОУ. Факт отримання позивачем вказаних документів підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи.

ПАТ «ММК ім. Ілліча» звернулось до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника позивача внаслідок неможливості його явки у судове засідання, у клопотанні наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника позивача судом задоволене.

Представник відповідача у судове засідання 02.02.2016року, як і у попередні судові засідання, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, про час та місце судового розгляду справи повідомлений у відповідності з рекомендаціями, що надані у п. 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" № 01-06/2052/14 від 01.12.2014, яким передбачено особливості повідомлення сторін судового процесу, у разі знаходження підприємства на території проведення АТО.

Адреса місцезнаходження ДП «Донецька залізниця», що зазначена у витягу з ЄДРПОУ: 83000, Донецька область, м. Донецьк, вул. Артема, буд.68. Відомості щодо перереєстрації юридичної особи відсутні.

Як встановлено у актах канцелярії господарського суду Донецької області внаслідок того, що згідно листа Харківської дирекції УДППЗ Укрпошта №7-14-197 від 06.05.2015р. відділення поштового звязку призупинили приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської областей, канцелярія суду не має можливості направити поштову кореспонденцію (ухвали суду) на юридичну адресу відповідача.

Інформація про час і місце судових засідань щодо розгляду справи №905/3289/15 розміщувалась на сторінці господарського суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). Матеріали справи містять роздруковані та оформлені належним чином сторінки з відповідними повідомленнями.

З огляду на викладене, суд здійснив всі можливі дії направлені на повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду справи.

Згідно із пунктом 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011року у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомленого представника відповідача та ненадання відповідачем певних документів у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливають на таку кваліфікацію і не можуть вважатися належною підставою для подальшого відкладання розгляду справи.

Відповідно до положень статті 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи. З клопотаннями про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу сторони до суду не звертались.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані в порядку статті 43 ГПК України письмові докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на таке.

18.04.2014року між ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (Постачальник) і ПАТ «Маріупольський металургійний завод імені Ілліча» (Покупець) укладено договір №370/14Сб/1121, згідно пункту 1.1 якого Постачальник зобовязуються передати, а Покупець - прийняти і оплатити продукцію (далі - товар) на умовах, передбачених цим договором. Кількість, номенклатура товару зазначається в Специфікаціях до цього договору, які є невідємною його частиною (пункт 2.1 договору).

Як визначено сторонами у п.2.2 договору якість, упаковка та маркування ресурсів повинні відповідати нормам, визначеним сертифікатами виробника, діючими стандартами (ТУ, ДСТУ) для даного виду ресурсів, а також спеціальним технічним вимогам, що встановлені угодою сторін та викладені у даному договорі. Відомості щодо нанесеного захисного маркування зазначаються у залізничній накладній в графі «найменування вантажу». Якість ресурсів підтверджується сертифікатами якості, які направляються Покупцю одночасно з відвантажувальними документами.

Пунктом 2.3 договору обумовлено, що поставка товару здійснюється партіями. Під партією товару розуміється товар, переданий на умовах цього договору по одному транспортному документу. Мінімальною партією товару, що поставляється залізничним транспортом, є один вагон. Дата календарного штемпеля станції вантажоодержувача, зазначена у залізничній накладній, якщо інше не передбачене базовими умовами поставки.

Поставка товару відповідно до пункту 3.1 договору здійснюється залізничним транспортом на умовах FCA, станція Авдіївка Донецької залізниці (відповідно з правилами ІНКОТЕРМС-2010) згідно Специфікацій до цього договору та підтверджуються залізничними накладними.

Згідно з пунктом 3.2 договору датою поставки вважається дата календарного штемпеля станції вантажовідправника, зазначена в залізничній накладній, якщо інше не передбачено базовими умовами поставки.

У пункті 3.8 договору зазначено, що покупець зобовязується, зокрема: прийняти товар на умовах, встановлених цим договором; оплатити вартість товару у відповідності з умовами цього договору.

Право власності на товар та ризик випадкового знищення або пошкодження товару переходить до постачальника з дати поставки товару (пункт 3.11).

За змістом статті 909 ЦК України, яка кореспондується з положеннями статті 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Загальні умови перевезення, як унормовано частиною 2 статті 908 ЦК України, визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

У статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 з відповідними змінами та доповненнями (далі - Статут), наголошується, що основним перевізним документом встановленої форми є накладна, оформлена відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і надана залізниці відправником разом з вантажем. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно з відомостями, що містяться у залізничній накладній №51982064 від 05.06.2015року ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажовідправник) відправив зі станції Авдіївка ДП«Донецька залізниця» у пункт призначення - станція Маріуполь - Сортувальний ДП «Донецька залізниця» для ПАТ «ММК ім. Ілліча»(вантажоодержувач) вантаж дрібняк коксовий у напіввагоні №60167202 в масі 57200кг. У вагон вантаж завантажено вантажовідправником, зазначено, що його маса визначена на електронних вагах. Здійснено маркування вантажу.

Зазначена залізнична накладна оформлена у встановленому порядку та відповідно до положень частини 2 статті 307 ГК України та статті 6 Статуту залізниць України за своєю правовою природою є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу і підтверджує укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

З огляду на положення статей 11 ЦК України та 174 ГК України вона є підставою для виникнення у сторін цієї угоди визначених в ній прав та обовязків.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» унормовано, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (ст. 110 Статуту).

Відповідно до ч.1 ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а) ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

За актом загальної форми №1-104 від 09.06.2015року, що складений на станції Маріуполь - Сортувальний ДП «Донецька залізниця», здійснено комісійне переважування вагону №60167202, за наслідками якого встановлено вага : брутто 78650кг, тара з брусу 23600кг, нетто-55050кг, що менше зазначеного у залізничній накладній на 2150кг.

09.06.2015року складено комерційний акт БН723818/590 (форма ГУ-22), у якому зафіксовано, що залізничний вагон №51982064 прибув на станцію Маріуполь-Сортувальний у технічно справному стані. Протікання вантажа немає. Завантаження вагона - шапкообразне. Поверхня вантажу маркована однією подовженою лінію, вапном. З правового боку по ходу поїзда з 1 по 7 люк шапка наявні сліди розкрадання, маркування не порушене.

Контрольним переважуванням вагона на електронних вагах недостача підтвердилась, тобто, фактично вага вантажу: брутто 78650кг, тара з брусу 23600кг, нетто-55050кг, що менше зазначеного у залізничній накладній на 2150кг.

Наведений акт за своєю формою та змістом відповідає положенням Статуту залізниць України і Правилам складання актів ( стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за № 567/6855.

З огляду на наведене, суд визнає, що комерційний акт БН723818/590 від 09.06.2015року у відповідності до вимог частини 1 статті 26 Закону України «Про залізничний транспорт» засвідчує обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізника вантажу, та є належним доказом по справі.

Відповідальність перевізника за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу, багажу при його перевезенні встановлена нормою статті 924 ЦК України, яка кореспондується з положеннями частини 2 статті 23 Закону України «Про залізничний транспорт»: перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно з ст. 113 Статуту, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Пунктами 5,6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу затверджених наказом Мінтрансу України № 542 від 20.08.2001р. встановлено, що у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Згідно з ч.1 ст. 31 Статуту, залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 Статуту залізниць України, відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Пунктом 3.8 Розяснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» №04-5/601 від 29.05.2002 зазначено, що відповідно до параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі, правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

Згідно з абз. 4 пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України № 644 від 21.11.2000р. встановлено що, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до накладної №51982064 вантаж завантажено у вагони відправником, вантаж маркований, на станції відправлення залізницею будь-яких зауважень до стану вантажу та вагонів не було, що свідчить про те, що відправником були виконані вищезазначені вимоги Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу.

Досліджені у судовому засіданні письмові докази свідчать про те, що нестача виникла під час перевезення, оскільки після візуального огляду вагонів, вантажу, його маркування та кріплення у вагонах, залізницею, на станції відправлення, вантаж був прийнятий без зауважень, просипання вантажу не було виявлено, про наявність заглиблень у вагонах залізницею зазначено не було, що в свою чергу, свідчить про відсутність вини вантажовідправника у нестачі вантажу.

Зауважень з боку залізниці до стану вагону та вантажу в ньому не було ані на станції відправлення, ані на попутних залізничних станціях від станції відправлення до станції призначення.

Навіть за відсутності порушення маркування комерційним актом встановлено наявність заглиблень, слідів розкрадання, які свідчить про втрату частини вантажу під час перевезення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що недостача вантажу сталась внаслідок незабезпечення залізницею збереження вантажу на шляху слідування. Залізниця не довела, що нестача вантажу виникла з незалежних від неї причин.

У статті 114 Статуту залізниць України закріплено положення, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Частиною 1 статті 115 Статуту передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Враховуючи наведене, недостача з урахуванням природних втрат (2%) становить 1006кг.

Згідно рахунку фактури №90289173 від 05.06.2015року вартість однієї тони дрібняка коксового з урахуванням ПДВ складає 2375,01грн.

Таким чином, вартість нестачі вказаного вантажу з урахуванням норми природної втрати становить 2389,26грн. Представлений позивачем розрахунок розміру збитків суд визнає вірним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт порушення ДП «Донецька залізниця» своїх зобовязань з перевезення вантажу залізничним транспортом, унаслідок чого ПАТ ММК ім. Ілліча спричинені матеріальні збитки в сумі 2389,26грн., які підлягають відшкодуванню в судовому порядку відповідачем на користь позивача.

Приймаючи до уваги, що судом прийняте рішення про задоволення позову в повному обсязі, у відповідності до положень статті 49 ГПК України понесені позивачем при зверненні до суду витрати зі сплати судового збору в сумі 1218,00грн. підлягають стягненню з відповідача користь.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 4-2, 4-3, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, статтями 908, 909 Цивільного кодексу України та статтями 174, 224, 225, 307 Господарського кодексу України, Законом України «Про залізничний транспорт», Статутом залізниць України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» до Державного підприємства «Донецька залізниця» про стягнення збитків в сумі 2389,26грн. задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Донецька залізниця"(83000, Донецька область, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ідентифікаційний код 01074957) на користь Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504,Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченко, 1, ідентифікаційний код 00191129) збитки в сумі 2389,26грн., витрати по оплаті судового збору в сумі 1218,00грн.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 02.02.2016року оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 08.02.2016 року.

Суддя А.М. Осадча