ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016р. справа№ 914/4413/15

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Бульба», м. Київ

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів

про стягнення 164 821,17 заборгованості

cуддя Юркевич М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Гончарук В.І. - представник;

від відповідача: Детинич П.І. - адвокат;

ОСОБА_1 - фізична особа-підприємець

На розгляд до господарського суду Львівської області поступила позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Бульба» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 164 821,17 грн. заборгованості, з яких: 73 000,00 грн. основного боргу, 41 824,00грн. пені, 46 889,17 грн. інфляційних втрат та 3 108,00 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду від 25.12.2015р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 26.01.2016р.

26.01.2016р. розгляд справи було відкладено на 09.02.2016р. з підстав викладених у відповідній ухвалі суду.

В судовому засіданні 09.02.2016р. господарський суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача роз'яснив та підтримав заявлені позовні вимоги. Крім того, останнім було подано на розгляд суду заяву про збільшення розміру позовних вимог з 164 821,17 грн. до 178 897,51 грн.

Відповідач в судове засідання з'явився, однак вимоги ухвали суду від 25.12.2015р. не виконав.

Господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подану заяву позивача, дійшов висновку її задоволити та розглядати спір з урахуванням збільшених позовних вимог.

Ухвалою господарського суду від 09.02.2016р. розгляд справи було відкладено на 23.02.2016р.

В останньому судовому засіданні представник позивача підтримав раніше заявлені вимоги, просив суд позов задоволити, додаткових заяв та клопотань не подавав.

Представник відповідача проти позову не заперечив, однак через канцелярію суду подав заяву про застосування до частини вимог позивача строку позовної давності. Крім того, представником, на виконання вимог ухвал суду, було подано контррозрахунок до сум, що нараховані позивачем до стягнення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом з'ясовано:

01.04.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Реал Бульба» (позивачем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідачем) було укладено договір оренди нежитлового приміщення площею 50,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить позивачу на праві власності.

Передача приміщення в користування відповідача підтверджується актом прийому-передачі від 01.04.2014р, підписаним сторонами.

За умовами п. 2.2. договору, строк його дії становить 730 днів.

Відповідно до п. 3.4 договору, за користування приміщенням відповідач зобов'язаний сплачувати щомісяця орендну плату у розмірі: за травень-червень 2014р. - 4 000,00 грн. на місяць, а починаючи з липня 2014р. - 5 000,00 грн.

Згідно умов договору, орендна плата сплачується щомісячно в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця до 10 числа поточного місяця з 01 травня 2014р. та закінчується датою повернення приміщення за актом приймання-передачі.

Як стверджує позивач, відповідач неналежно виконував свої зобов'язання в частині своєчасної та повної оплати за користування приміщенням. Зокрема, відповідачем частково сплачено кошти в сумі 17 000,00 грн., що покриває лише частину орендної плати.

Позивач наголошує, що станом на час розгляду спору, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, заборгованість відповідача за договором оренди складає 76 000,00 грн.

З огляду на це, ТОВ «Реал Бульба» звернулося до господарського суду з вимогою про стягнення з ФОП ОСОБА_1 76 000,00 грн. заборгованості по орендній платі. Крім того, у зв'язку з порушенням зобов'язання, позивач нарахував відповідачу 47 478,15 грн. пені, 51 801,60 грн. інфляційних втрат та 3 616,76 грн. 3% річних.

Відповідач проти основного боргу в сумі 76 000,00 грн. не заперечив, однак подав суду контррозрахунок нарахованих позивачем пені, інфляційних та 3% річних. Разом з тим, відповідач просив суд при вирішенні даного спору застосувати позовну давність щодо вимоги позивача про стягнення пені за прострочення внесення орендної плати за травень та червень 2014р.

Розглянувши доводи позовних вимог, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення частково. При цьому, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно положень статті 193 ГК України та статей 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Підставою для звернення позивача до суду стало невиконання відповідачем умов договору в частині сплати орендної плати за період з липня 2014р. по грудень 2015р. за користування об'єктом оренди.

Згідно п.3.3 договору, орендна плата сплачується щомісячно в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця до 10 числа поточного місяця з 01 травня 2014р. та закінчується датою повернення приміщення за актом приймання-передачі.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з акту звірки взаєморозрахунків представленого позивачем, станом на 01.12.2015р., а також із розрахунку наданого відповідачем, за період користування об'єктом оренди з 01.05.2014р. по 01.12.2015р., відповідач частково сплатив 17 000,00 грн., а, відтак допустив заборгованість перед позивачем в сумі 76 000,00 грн. Станом на час розгляду даної справи судом вказана заборгованість відповідачем сплачена не була.

Жодних документально підтверджених доказів, які свідчили б, що відповідач належним чином виконував свої зобов'язання та здійснював оплату орендних платежів суду не надано. Більше того, факт існування заборгованості відповідач визнав, про що зазначив в письмових поясненнях по суті спору.

З огляду на викладене, суд вважає, що доводи позивача підтверджені належними та допустимими доказами, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 76 000,00 грн. заборгованості з орендної плати є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

За умовами п. 7.2 договору оренди, у випадку прострочення внесення орендної плати та інших платежів орендар сплачує орендодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, встановлений у цей період, нараховану на суму простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до вищенаведених положень, позивач, у зв'язку з порушенням з боку відповідача строків внесення орендних платежів, здійснив нарахування останньому 47 478,15 грн. пені, 51 801,60 грн. інфляційних втрат та 3 616,76 грн. 3% річних.

Господарський суд, перевіривши нараховані позивачем суми, дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині.

Зокрема, при нарахуванні інфляційних втрат, 3% річних та пені на суму боргу 76 000,00 грн. позивач розраховував виходячи з періоду заборгованості починаючи з 31.05.2014р. по 01.12.2015р., тобто з моменту початку існування між сторонами орендних відносин. Однак, суд звертає увагу позивача на те, що такий період нарахування не може бути застосовано, оскільки станом на 31.05.2014р. у відповідача ще не існувало боргу в розмірі 76 000,00 грн. А така сума заборгованості виникла лише станом на момент подання позову, тобто 24.12.2015р.

Відтак, розрахунок додаткових нарахувань та штрафних санкцій необхідно здійснювати помісячно з урахуванням конкретного розміру боргу, який мав місце станом на той чи інший період.

З огляду на вищенаведене, за результатами перерахунку господарський суд встановив, що розмір пені, яка підлягає до стягнення з відповідача становить 16 213,68 грн., інфляційних втрат - 21 967,00 грн., 3% річних - 2 014,76 грн.

В той же час, суд звертає увагу позивача на наступне:

В силу приписів п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

За умовами ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Так, в п. 3.3 договору зазначається, що орендна плата сплачується щомісячно в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця до 10 числа поточного місяця з 01 травня 2014р. та закінчується датою повернення приміщення за актом приймання-передачі.

Виходячи із вищенаведеного, орендна плата за травень 2014 року повинна була бути внесена орендарем до 10 травня 2014 року, а орендна плата за червень 2014 року - до 10 червня 2014 року відповідно.

Так, враховуючи приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, пеня нараховується протягом шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане, а саме: у випадку прострочення внесення орендної плати за травень 2014 року пеня нараховується з 10 травня 2014 року по 09 листопада 2014 року включно, у випадку прострочення внесення орендної плати за червень 2014 року пеня нараховується з 10 червня 2014 року по 09 грудня 2014 року включно.

З огляду на спеціальну позовну давність, яка застосовується до стягнення пені, зокрема 1 рік, то позивач мав право пред'явити вимогу про стягнення пені за порушення строку внесення орендної плати за травень 2014 року - з 10 листопада 2014 року по 10 листопада 2015 року, а вимогу про стягнення пені за порушення строку внесення орендної плати за червень 2014 року - з 10 грудня 2014 року по 10 грудня 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до господарського суду з даним позовом про стягнення заборгованості, в тому числі і пені - 24.12.2015р, тобто після 10 грудня 2015р., а тому, суд дійшов висновку, що позовна давність на момент подання позову у даній справі щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення внесення орендної плати за травень 2014 року та червень 2014 року - спливла.

Відповідно до частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Враховуючи, що відповідну заяву про застосування строку позовної давності було зроблено відповідачем в останньому судовому засіданні, така є обґрунтованою та підставною, а тому підлягає до задоволення.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення частково з урахуванням вищенаведеного.

Витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 43,33,34,44,49,82,82-1,84,85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «БУДДАН» задоволити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 код ІПН НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Бульба» (01030, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 33, ) 76 000,00 грн. основного боргу, 16 213,68 грн. пені, 21 967,00 грн. інфляційних втрат, 2 014,76 грн. 3% річних та 1 605,79 грн. судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

3. В задоволенні решти позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Бульба» - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.116 та 117 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

У судовому засіданні 23.02.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29.02.2016р.

Суддя Юркевич М. В.