КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р. Справа№ 911/1683/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Отрюха Б.В.

За участю представників:

від Прокуратури Київської області: Івашин О.Є. - прокурор відділу

від позивача: не з'явився

від відповідача: Горбан В.М. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області

на рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2015

у справі №911/1683/15 (суддя Мальована Л.Я.)

за позовом Заступника Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Малосолтанівської сільської ради Київської області

до Малого приватного підприємства «Фенікс»

про розірвання договору оренди та припинення права користування земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

Заступник Васильківського міжрайонного прокурора Київської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Малосолтанівської сільської ради Київської області (із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 25.08.2015 №5605вих-15; том 1, а.с. 122-125) про розірвання договору оренди земельної ділянки загальною площею 23,1977 га (в тому числі під гідротехнічними спорудами - 0,3161 га, під ставком - 22,8816 га), що знаходиться на території с. Мала Солтанівка Малосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області в межах населеного пункту, від 23 лютого 2005 року № 1-504, укладеного між Малосолтанівською сільською радою Васильківського району Київської області та Малим приватним підприємством «Фенікс», вартістю 1 738 342,85 грн.; зобов'язати Мале приватне підприємство «Фенікс» повернути Малосолтанівській сільській раді земельну ділянку загальною площею 23,1977 га (в тому числі під гідротехнічними спорудами - 0,3161 га, під ставком - 22,8816 га), що знаходиться за вищевказаною адресою, вартістю 1 738 342,85 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що земельна ділянка, яка є предметом Договору оренди земельної ділянки №1-504 від 23 лютого 2005 року, використовувалась відповідачем у спосіб, що суперечить екологічним вимогам, а саме: відповідач, не маючи спеціального дозволу на видобування корисних копалин на землях водного фонду, а саме на видобуток піщано-гравійної суміші і піску, порушуючи вимоги статей 47, 51 Водного кодексу України, не маючи договору оренди на об'єкт водного фонду, у період з 14.12.2009 по 22.05.2014, перебуваючи в адміністративних межах Малосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області, використовуючи землесосний снаряд (земснаряд) «Н-991ІК», реєстраційний номер 3-303324, здійснював видобуток піску з руслової водойми річка Стугна Малосолтанівської сільської ради, що підтверджуються протоколом ОМП від 22.05.2014 із залученням спеціаліста-водолаза. Зазначене є підставою для дострокового розірвання вказаного договору за рішенням суду та повернення орендодавцеві спірної земельної ділянки.

Рішенням Господарського суду Київської області від 26.08.2015 у справі №911/1683/15 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду мотивоване відсутністю підстав для розірвання договору оренди в судовому порядку, оскільки підприємство відповідача використовує спірну земельну ділянку за цільовим призначенням, здійснювало комплекс дій з метою приведення земельної ділянки в стан, придатний для використання за її безпосереднім цільовим призначенням.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Перший заступник прокурора Київської області (далі, прокурор) звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2015 у справі №911/1683/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За твердженнями прокурора, МПП «Фенікс» здійснювався незаконний видобуток піску без спеціального дозволу на користування надрами, що свідчить про використання спірної земельної ділянки у спосіб, що суперечить екологічним вимогам. Зважаючи на це, має місце порушення з боку відповідача чинного законодавства та вимог договору оренди земельної ділянки №1-504 від 23.02.2005, що в силу положень статей 24, 25, 32, 34 Закону України «Про оренду землі» та статті 651 Цивільного кодексу України є підставою для розірвання договору в судовому порядку та повернення земельної ділянки орендодавцеві.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Лобань О.І., судді: Федорчук Р.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2015 (головуючий суддя Лобань О.І., судді: Федорчук Р.В., Майданевич А.Г.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 12.10.2015.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 розгляд справи було відкладено на 28.10.2015 у зв'язку з неявкою у судове засідання представника позивача.

22.10.2015 позивач подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про розгляд справи без участі його представника.

27.10.2015 представник прокуратури подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду письмові пояснення з документами на підтвердження викладених у них обставин, у яких зазначив, що протиправні дії відповідача щодо незаконного видобування піску продовжуються і на цей час, про що свідчить протокол огляду місця події від 09.10.2015, складений старшим слідчим СВ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області Устименком О.О. та зареєстроване в цей же день в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальне провадження за фактом незаконного видобування піску за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 239-2 Кримінального кодексу України.

Представники прокуратури та відповідача у судовому засіданні, призначеному на 28.10.2015, подали клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.10.2015 продовжено строк вирішення спору у справі, оголошено перерву до 09.12.2015.

09.12.2015 позивач подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про розгляд справи без участі його представника.

У судовому засіданні 09.12.2015 судом було оголошено перерву до 14.12.2015.

11.12.2015 представник прокуратури подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду пояснення, до яких на підтвердження викладених у позові та апеляційній скарзі обставин долучив копію обвинувального акту відносно директора МПП «Фенікс» ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 239-2 Кримінального кодексу України.

14.12.2015 позивач подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду заяву, у якій зазначив, що прийняття рішення по апеляційній скарзі прокурора віддає на розсуд колегії суддів.

У судовому засіданні 14.12.2015 прокурором було заявлене усне клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язка з чим розгляд справи було відкладено на 16.12.2015.

У зв'язку із перебуванням головуючого судді Лобаня О.І. у відпустці, розпорядженням в.о. керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2015 №09-52/1459/15 призначено повторний автоматичний розподіл справи.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2015 (головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.) апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 21.01.2016.

21.01.2016 представник прокуратури подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського копію вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.01.2016 у справі №362/4665/14-к, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 239-3 Кримінального кодексу України. Станом на дату прийняття даної постанови зазначений вирок суду не набрав законної сили.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 21.01.2016, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

У зв'язку з неявкою у судове засідання представника позивача, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 розгляд справи було відкладено на 16.02.2016.

У судове засідання, призначене на 16.02.2016, позивач не з'явився, 15.02.2016 подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Таким чином, заслухавши думку представників прокуратури та відповідача, колегія суддів, з огляду на те, що неявка представника позивача не перешкоджає вирішенню спору у справі, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача.

Представник прокуратури у судових засіданнях просив суд задовольнити апеляційну скаргу прокуратури, рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судових засіданнях заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокуратури, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Так, 23.02.2005 на підставі рішення Малосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області №252-ХІУ-ІV від 28.01.2005 між Малосолтанівською сільською радою Васильківського району Київської області та Малим приватним підприємством «Фенікс» укладено Договір оренди земельної ділянки №1-504 (далі, Договір) з терміном дії 49 років, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне володіння і користування земельну ділянку, що перебуває у державній власності, загальною площею 23,1977 га (в тому числі під гідротехнічними спорудами - 0,3161 га, під ставком - 22,8816 га), що знаходиться на території с. Мала Солтанівка Малосолтанівської сільської ради Васильківського району в межах населеного пункту.

Пунктом 1.1. Договору встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, складає - 1 738 342 (один мільйон сімсот тридцять вісім тисяч триста сорок два) гривні 85 копійок.

Відповідно до пункту 3.4. Договору орендар зобов'язується дотримуватися: встановлених обмежень; вимог і нормативів щодо охорони вод від забруднення, засмічення, вичерпання та скидання зворотних вод (глави 14 та 20 Водного кодексу України); забезпечувати безаварійний пропуск дощових паводків та весняних повеней; експлуатацію водного об'єкта здійснювати у відповідності з правилами експлуатації водогосподарських об'єктів; утримувати в належному технічному та санітарному стані водний об'єкт; дотримуватися режиму обмеженої господарської діяльності в прибережних захисних смугах навколо каналу (ст. 89 Водного кодексу України); здійснювати необхідні ремонтні роботи при наявності проектної документації та погодження її в установленому порядку; відповідати і платити за всі витрати, пов'язані з використанням водного об'єкту та земель водного фонду; не допускати погіршення екологічного стану земель водного фонду.

Згідно пункту 3.7. Договору орендар не має права знімати та переносити грунтовий покрив земельної ділянки без спеціального дозволу органів земельних ресурсів. При здійсненні діяльності, пов'язаної з порушенням поверхневого шару грунту, орендар зобов'язаний у встановленому порядку здійснювати зняття, складування, зберігання поверхневого шару грунту та нанесення його на ділянку, з якої він був знятий (рекультивація), або іншу земельну ділянку для підвищення її продуктивності та інших властивостей.

Відповідно до пункту 6.5. Договору цей Договір припиняється у випадках, передбачених Законом України «Про оренду землі» (статті 31 та 32), визначених Земельним кодексом України (статті 141, 143), а також в інших випадках, визначених законодавством.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

Так, відповідно до частини 1, 2 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

З огляду на зазначене, змінити або розірвати договір у разі відсутності на це згоди сторін можна на вимогу зацікавленої сторони лише у судовому порядку і лише при наявності певних підстав.

Такими підставами є:

1) істотне порушення договору другою стороною;

2) інші випадки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 3, 4 статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля.

Згідно частини 1 статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки зобов'язаний, зокрема, виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Згідно із пунктами «г», «ґ» частини 1 статті 141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Пунктом «а» частини 1 статті 143 Земельного кодексу України визначено, що примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі, зокрема, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Згідно з пунктами 2.20. та 2.21. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України «Про оренду землі», у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з підстав, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. У разі встановлення порушень, передбачених статтею 143 Земельного кодексу України, зокрема, коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, визначеним умовами договору, та у спосіб, що суперечить екологічним вимогам, суди мають правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі статті 32 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 23 Кодексу України про надра землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, а також підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови, що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Матеріалами справи підтверджується, що у квітні 2013 року Державною екологічною інспекцією у Київській області проводилася перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства у галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами під час здійснення господарської діяльності МПП «Фенікс», якою виявлено факт незаконного видобутку піску без спеціального дозволу на користування надрами, що підтверджується актом перевірки №000355/153 від 09.04.2013, протоколом про адміністративне правопорушення №000317 від 09.04.2013 та постановою про накладення адміністративного стягнення №000397 від 09.04.2013 про притягнення до адміністративної відповідальності директора МПП «Фенікс» ОСОБА_6

Вказані матеріали перевірки ОСОБА_6 не оскаржувалися.

Факт видобутку піску з руслової водойми річка Стугна в адміністративних межах Малосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області без спеціального дозволу на видобування корисних копалин на землях водного фонду та за відсутності договору оренди об'єкту водного фонду підтверджується також протоколом огляду місця події від 22.05.2014 (том 1, а.с. 39-41).

Згідно постанови Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» піски входять до переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення.

Приналежність грунтово-піщаної суміші до піску підтверджується судово-грунтознавчою експертизою №7791/7792/14-34 від 02.07.2014 (том 1, а.с. 44-47).

Згідно висновку інженерно-екологічної експертизи №7793/14-48 від 02.07.2014 (том 1, а.с. 53-61) встановлено погіршення екологічного стану земель водного фонду, що виразилося в наявності ознак негативного антропогенного впливу господарської діяльності у вигляді трьох підводних заглиблень загальною площею 2 860 м. кв., що мають нехарактерну для даної водойми глибину - 8-9 метрів, в результаті чого нанесено збитків державі на загальну суму 1 763 553,79 гривень.

За вказаним фактом прокуратурою Київської області 30.09.2014 скеровано до суду обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 239-3 Кримінального кодексу України, тобто у незаконному заволодінні поверхневим (ґрунтовим) шаром земель водного фонду в особливо великих розмірах, що спричинило тяжкі наслідки.

Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутній виданий МПП «Фенікс» у передбаченому законодавством порядку спеціальний дозвіл на видобуток корисних копалин на орендованій земельній ділянці.

Посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на проект реконструкції руслової водойми на р. Стугна в с. Мала Солтанівка Васильківського району Київської області, згідно якого завданням на проектування даного об'єкта є «Поліпшення гідрологічного та санітарного стану руслової водойми на р. Стугна в с. М. Солтанівка Васильківського району Київської області», рішення Виконавчого комітету Малосалтанівської сільської ради Васильківського району № 57 від 29.07.2005 про надання дозволу МПП «Фенікс» на виготовлення даного проекту та рішення XV сесії Малосолтанівської сільської ради VI скликання № 178-XV-VI від 21.09.2012, згідно якого МПП «Фенікс» надано дозвіл на реалізацію річкового піску для покриття витрат на проведення днопоглиблювальних робіт, як на підтвердження того, що відповідачем здійснювались заходи, спрямовані на приведення орендованої земельної ділянки у стан, що дозволяє її використання за цільовим призначенням та свідчить про належне виконання відповідачем своїх зобов'язань як орендаря земельної ділянки, є безпідставними та колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вказані документи не є спеціальними дозволами на користування надрами, що мають видаватись при здійсненні робіт такого роду, як це передбачено статтею 23 Кодексу України про надра.

Крім того, у мотивувальній частині висновку інженерно-екологічної експертизи №7793/14-48 від 02.07.2014 експерт звертає увагу, що відповідно до матеріалів, які надані на дослідження експерта, на момент складання проекту реконструкції руслової водойми на р. Стугна та висновку на нього «Київоблдержбудекспертизи», поглиблень у 8-9 метрів не існувало. Тобто ці поглиблення з'явились в результаті антропогенної діяльності на цій водоймі, так як природно такі підвідні заглиблення з однаковою глибиною не могли утворитись.

Також, експерт зазначив, що існування підводних заглиблень не передбачено в жодному з документів МПП «Фенікс» при провадження своєї господарської діяльності, які були надані на дослідження судової експертизи, а тому створення таких підводних заглиблень шляхом добування піску з дна водойми, відповідно до Кодексу України про надра, є самовільним користуванням надрами за відсутності дозвільної документації, передбаченої законом, що нанесло збитки державі.

Таким чином, оскільки МПП «Фенікс» здійснювало видобуток корисних копалин (піску) без спеціального дозволу, колегія суддів приходить до висновку, що земельна ділянка, що є предметом Договору, використовується у спосіб, що суперечить екологічним вимогам. Зважаючи на викладене, має місце порушення чинного законодавства України, а саме вимог статті 23 Кодексу України про надра, статей 47, 51 Водного кодексу України та вимог Договору оренди земельної ділянки №1-504 від 23.02.2005, а саме пунктів 3.4., 3.7. Договору оренди, що є підставою в силу положень статей 24, 25, 32, Закону України «Про оренду землі» та статті 651 Цивільного кодексу України для розірвання такого Договору в судовому порядку.

Посилання суду першої інстанції на відсутність у матеріалах справи доказів реалізації піску відповідачем не спростовують факту здійснення МПП «Фенікс» видобутку корисних копалин (піску) без спеціального дозволу.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Згідно пункту 3.10. Договору оренди у разі припинення або розірвання цього договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому ніж той, що був зафіксований в акті прийому-передачі. При цьому земельна ділянка повинна бути звільнена за рахунок орендаря і придатна для негайного використання.

Відповідно до статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Отже, оскільки підставою користування спірною земельною ділянкою є відповідний договір оренди, який є розірваним, з огляду на те, що у зв'язку із розірванням договору відповідач втратив статус орендаря, колегія суддів вважає позовні вимоги прокурора про повернення позивачу земельної ділянки загальною площею 23,1977 га (в тому числі під гідротехнічними спорудами - 0,3161 га, під ставком - 22,8816 га), що знаходиться на території с. Мала Солтанівка Малосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області в межах населеного пункту, вартістю 1 738 342,85 грн., такими, що також підлягають задоволенню судом.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга Першого заступника прокурора Київської області є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Розподіл судового збору між сторонами здійснено судом у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України згідно Закону України «Про судовий збір», чинного на момент подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2015 у справі №911/1683/15 задовольнити.

Рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2015 у справі №911/1683/15 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Розірвати Договір оренди земельної ділянки загальною площею 23,1977 га (в тому числі під гідротехнічними спорудами - 0,3161 га, під ставком - 22,8816 га), що знаходиться на території с. Мала Солтанівка Малосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області в межах населеного пункту, від 23 лютого 2005 року № 1-504, укладений між Малосолтанівською сільською радою Васильківського району Київської області та Малим приватним підприємством «Фенікс», вартістю 1 738 342,85 грн.

Зобовязати Мале приватне підприємство «Фенікс» повернути Малосолтанівській сільській раді Васильківського району Київської області земельну ділянку загальною площею 23,1977 га (в тому числі під гідротехнічними спорудами - 0,3161 га, під ставком - 22,8816 га), що знаходиться на території с. Мала Солтанівка Малосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області в межах населеного пункту, вартістю 1 738 342,85 грн.

Стягнути з Малого приватного підприємства «Фенікс» (08640, Київська обл., Васильківський р-н, с. Мала Солтанівка, вул. Першотравнева, буд. 11; ) на користь Малосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області (08640, Київська обл., Васильківський р-н, с. Мала Солтанівка, вул. Першотравнева, 11; ) 35 984 (тридцять п'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят чотири) грн. 86 коп. судового збору за подання до суду позовної заяви та 17 992 (сімнадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто дві) грн. 43 коп. судового збору за подання апеляційної скарги. Видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області відповідно до вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи №911/1683/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

Б.В. Отрюх