ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

24 лютого 2016 року Справа № 915/23/16

м. Миколаїв

За позовом: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Інком-ВП

69002, м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, 56/103

до відповідача 1: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Проводник ,

54015, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Робоча, 2-А

до відповідача 2: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Сікам Україна ,

04209, м. Київ, вул. Богатирська, буд. 11

про: визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 20.02.2015 року.

Суддя Васильєва Л.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: не зявився

від відповідача-1: не зявився

від відповідача-2: не зявився

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду із позовом, в якому просить визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 20.02.2015р., укладеного між ТОВ «Проводник» (первісний кредитор) та ТОВ «Сікам Україна» (новий кредитор).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ТОВ «Проводник» та ТОВ «Сікам Україна», укладаючи між собою договір про відступлення права вимоги від 20.02.2015 року заздалегідь усвідомлювали про закінчення строків позовної давності та неможливість стягнення будь-яких сум за договором поставки № 124 від 10.12.2011 року, уклали фіктивний правочин, оскільки його вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином.

Відповідач 1 відзив та заперечень по суті позову не надав, представник у судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив.

Відповідач-2 у письмовому відзиві в задоволенні позовних вимог просить відмовити. В обґрунтування заперечень зазначає, що позовна заява не містить доводів щодо того, яким чином договір відступлення права вимоги від 20.02.2015 року порушує права позивача. Зобовязання ТОВ «Інком-ВП» щодо сплати заборгованості в сумі 1308427,24 грн. залишається невиконаним, а тому немає фактичного значення кому будуть сплачені вказані грошові кошти. Договір відступлення права вимоги від 20.02.2015 року відповідає всім вимогам встановленим ст.ст. 203-204 Цивільного кодексу України. Позовні вимоги сформульовано виключно на припущеннях, які не підтверджено жодними доказами та не обґрунтовано нормами матеріального права.

Всі учасники процесу були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

22.02.2016 року від позивача надійшло письмове клопотання в якому він просить залишити позовну заяву без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України та повернути йому сплачений судовий збір в сумі 1218,00 грн.

Господарський суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає залишенню без розгляду, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У звязку з необхідністю витребування додаткових доказів, необхідних для розгляду справи, суд ухвалою про порушення провадження у справі від 06.01.2016 року зобовязав позивача надати оригінал (для огляду у судовому засіданні) та належним чином засвідчену копію договору № ДГ-0000001 поставки від 01.01.2013 року.

Позивач вимоги ухвали суду від 06.01.2016р. не виконав, витребувані документи в суд не надав, представник позивача у судове засідання не зявився.

Ухвалою від 02.02.2016 року суд вдруге зобовязав позивача надати у наступне судове засідання оригінал (для огляду у судовому засіданні) та належним чином засвідчену копію договору № ДГ-0000001 поставки від 01.01.2013 року, а також оригінали та належним чином засвідчені копії накладних на отримання товару за цим договором, докази оплати вартості отриманого товару.

Позивач вдруге вимоги суду щодо надання додаткових доказів не виконав, його представник в судове засідання не зявився.

Відповідно п. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не зявився на виклик у засідання господарського суду і його незявлення і його незявлення перешкоджає вирішенню спору, господарський суд залишає позов без розгляду.

Приймаючі до уваги, що документи витребовувались господарським судом ухвалами від 06.01.2016 р. та від 02.02.2016р., додаткові документи дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті, позивач не повідомив про поважність причини невиконання ухвали щодо неможливості надання витребуваних документів, суд вважає за необхідне позов залишити без розгляду.

У відповідності до п.п . 4 п. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у звязку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням). Враховуючи наведене, суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача про повернення йому сплаченого судового збору в сумі 1218,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 46 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на позивача.

Таким чином, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 46, п.5 ст.81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Інком-ВП /69002, м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, 56/103,/ до відповідачів ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Проводник /54015, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Робоча, 2-А, /, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Сікам Україна /04209, м. Київ, вул. Богатирська, буд. 11, / про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 20.02.2015 року без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена сторонами до апеляційної інстанції у порядку, встановленому ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.І. Васильєва