донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

22.02.2016 справа №908/1537/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: при секретарі судового засідання:ОСОБА_1В ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю представників сторін:

від позивача: від відповідача: від держвиконавця:ОСОБА_5 довір. не прибув не прибув
розглянувши апеляційну скаргу Державного концерну "Укроборонпром", м. Київ
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від14 грудня 2015 р.
у справі№ 908/1537/15-г (суддя Попова І.А.)
за позовомДержавного концерну "Укроборонпром", м. Київ
до відповідача: Державного підприємства "Макіївський державний проектний інститут", м. Макіївка Донецької області
про за скаргою на діїстягнення заборгованості Державного концерну "Укроборонпром", м. Київ Гірницького відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області, м. Краматорськ Донецької області

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.12.2015р. по справі №908/1537/15-г:

- доводи скарги на дії відділу Гірницького відділ Державної виконавчої служби Макіївського міського районного управління юстиції Донецької області щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 05.05.2015 р. по справі № 908/1537/15-г про зобов'язання відкрити виконавче провадження визнано неправомірними, а скаргу відхилено.

Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, Державний концерн "Укроборонпром", м. Київ звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 14.12.2015р. по справі №908/1537/15-г, прийняти постанову, якою задовольнити скаргу Державного концерну "Укроборонпром" на дії державного виконавця Гірницького відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції, визнати недійсною постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 25.08.2015р. та зобовязати Гірницький відділ державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду Запорізької області від 05.05.2015р. у справі №908/1537/15-г.

Скаржник вважає, що державний виконавець не позбавлений можливості відкрити виконавче провадження, незважаючи на знаходження боржника в зоні проведення антитерористичної операції.

Позивач у судовому засіданні 22.02.2016р. наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Відповідач у судове засідання 22.02.2016р не прибув, причини неявки не повідомив.

Держвиконавець у судове засідання 22.02.2016р не прибув, причини неявки не повідомив.

Фіксування судового засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку, встановленому ст.ст.4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст.106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Запорізької області від 16.04.2015 р. по справі №908/1537/15-г позовні вимоги ДК Укроборонпром задоволено та стягнуто на його користь з ДП Макіївський державний проектний інститут 1040000 грн. основного боргу, 10257 грн. 53 коп. річних процентів, 85390 грн. 94 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 101920 грн. пені та 24751 грн. 36 коп. судового збору про що 05.05.2015 р. було видано відповідний наказ.

Державний концерн Укроборонпром звернувся до Гірницького відділу Державної виконавчої служби Макіївського міського районного управління юстиції Донецької області з заявою від 14.08.2015р. про примусове виконання рішення у справі №908/1537/15-г, на виконання якого видано наказ від 05.05.2015р.

Постановою державного виконавця Гірницького відділу Державної виконавчої служби Макіївського міського районного управління юстиції Донецької області 25.08.2015 р. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 908/1537/15-г на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження (наявність інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження).

В оскаржуваній постанові державним виконавцем зазначено, що законами України Про боротьбу з тероризмом, Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції та ін. визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. Розпорядженням КМУ № 1085-р було затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. У звязку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться.

Не погодившись із винесенням вищезазначеної постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, Державний концерн "Укроборонпром", м. Київ звернувся із скаргою на дії державного виконавця про визнання постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 25.08.2015р. недійсною та зобовязання державного виконавця відкрити виконавче провадження.

При розгляді вищевказаних вимог, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

За приписами ст. 124 Конституції України та ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі: Закону) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

За приписами ст. 6 Закону, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст.17 Закону, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, в тому числі накази господарських судів.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та способом, передбаченим Конституцією та законами України.

Державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частина 5 вказаної статті передбачає, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Частиною 1 ст. 31 Закону встановлено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В оскаржуваній постанові державний виконавець нормативною підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження зазначив п.8 ст. 26 Закону «Про виконавче провадження».

У постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження держвиконавець послався на Закони України «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та на Розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

В письмових поясненнях держвиконавець обґрунтовує свої дії по відмові у відкритті виконавчого провадження відсутністю можливості направити боржнику копію відповідної постанови.

Статтею 26 Закону передбачено виключний перелік підстав, за якими державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, зокрема, у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження (п.8 ч.1 ст. 26 Закону).

Отже, обставини, які виключають здійснення виконавчого провадження та, як наслідок, зумовлюють відмову у прийнятті виконавчого документу до виконання (на підставі п.8 ч.1 ст. 26 Закону) повинні бути встановлені законом.

Колегія судів зазначає, що такої підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, як відсутність можливості направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а також тимчасове обмеження повноважень органів державної влади на території населених пунктів, перелік яких затверджений Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р, діючим законодавством не передбачено.

Тобто, сам лише факт державної реєстрації боржника на території тимчасово не підконтрольній Україні не є тією єдиною виключною підставою для висновку щодо неможливості здійснення виконавчого провадження та відмови у відкритті виконавчого провадження, з посиланням на неможливість направлення на його адресу копії відповідної постанови, оскільки у боржника за межами території проведення антитерористичної операції можуть знаходитись відокремлені підрозділи (філії), майно, в тому числі, рахунки, тощо.

При цьому, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність у боржника відокремлених підрозділів (філій), майна, рахунків на підконтрольній Україні території.

Аналогічна позиція зазначена Міністерством юстиції України в листі від 16.11.2015р. № 30850-0-33-15/20 на запит Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Також, до аналогічного висновку дійшов Вищій господарський суд України у постанові №20/278 від 12.01.2016р.

До того ж, неможливість надіслати боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження не є перешкодою у відкритті виконавчого провадження, оскільки із норм Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що державний виконавець спочатку виносить постанову про відкриття виконавчого провадження і лише після цього надсилає копію даної постанови боржнику.

Тобто, відкриття державним виконавцем виконавчого провадження передує направленню постанови про відкриття виконавчого провадження його учасникам.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити, що державний виконавець не обмежений повідомленням боржника лише рекомендованим листом через державне підприємство звязку «Укрпошта», з огляду на наявність інших можливостей інформування боржника (зокрема курєрською службою, що не заборонено законом).

До того ж, Гірницький відділ державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області було переведено до міста Краматорська, саме з метою забезпечення його сталого функціонування, в тому числі, з метою виконання рішень суду щодо боржників, місцем знаходження яких є місто Макіївка.

Також апеляційний суд зауважує, що за змістом Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції проведення реєстраційних дій щодо зміни місцезнаходження юридичних осіб та місця проживання фізичних осіб підприємців, місцезнаходженням/місцем проживання яких є територія проведення антитерористичної операції, здійснюється щодо юридичних осіб та фізичних осіб підприємців державними реєстраторами реєстраційних служб територіальних органів Міністерства юстиції України в областях та місті Києві.

Як вбачається з матеріалів справи боржник не здійснив зміни місця реєстрації підприємства.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити, що захист інтересів боржників, які не скористалися своїм правом щодо зміни місця реєстрації протягом всього часу проведення АТО з 14.04.2014 року та які не приймають жодних дій щодо виконання вищезазначеного судового рішення по даній справі, про яке їм відомо, не може мати пререгативне становище по відношенню до інтересів добросовісного стягувача.

До того ж, апеляційний суд наголошує, що частиною 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012 зазначив, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 у справі № 11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно приписів ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України Про міжнародні договори України і ст. 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною ОСОБА_5 України Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні (абз. 3 п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004р. у справі Півень проти України суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Концепції, захищає також виконання остаточних та обовязкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005р. по справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії § 1 ст. 6 Конвенції. Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції ("ОСОБА_6 проти Італії", заява № 22774/93, § 74, ЄСПЛ 1999-V).

Згідно Рішення Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", Європейський суд наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Європейський суд також зазначив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

Також колегія суддів звертає увагу на той факт, що рішення по даній справі господарським судом Запорізької області прийнято 16.04.2015 р., тобто вже в період дії антитерористичної операції.

З огляду на вищезазначене, обовязковість виконання судових рішень, конституційний принцип доступності до правосуддя всіх осіб, незалежно від міста їх реєстрації (знаходження), практику Європейського суду з прав людини щодо недопустимості ухилення адміністративних органів від виконання судових рішень та враховуючи справедливий баланс інтересів стягувача і боржника, апеляційний суд приходить до висновку про неправомірність дій державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Запорізької області від 14.12.2015р. по справі №908/1537/15-г підлягає скасуванню, як така, що прийнята із неправильним застосуванням норм матеріального права із прийняттям нового рішення про задоволення скарги Державного концерну "Укроборонпром" на дії державного виконавця Гірницького відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на державного виконавця відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного концерну "Укроборонпром", м. Київ на ухвалу господарського суду Запорізької області від 14.12.2015р. по справі №908/1537/15-г задовольнити.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 14.12.2015р. по справі №908/1537/15-г скасувати.

Визнати недійсною постанову Гірницького відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області про відмову у відкритті виконавчого провадження від 25.08.2015р.

Зобовязати Гірницький відділ державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області відкрити виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 05.05.2015р. по справі №908/1537/15-г за заявою стягувача у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Стягнути з Гірницького відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Шкадінова, 20, ) на користь Державного концерну "Укроборонпром" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1218 грн.

Господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Е.В. Сгара

Судді: А.М. М'ясищев

ОСОБА_3