ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_____________________________________________________________________________У Х В А Л А
"23" лютого 2016 р. Справа № 923/722/14
Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву приватного підприємства "Херсонтеплогенерація" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, у справі
за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до приватного підприємства "Херсонтеплогенерація", м. Херсон
про стягнення 1136525,85 грн.
За участю представників сторін:
від позивача - не прибув.
від відповідача - представник ОСОБА_1, довіреність від 23.07.2015р.
від ВДВС Суворовського РУЮ - не прибув.
Дослідивши матеріали справи, суд
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.05.2015р. апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" залишено без задоволення, рішення господарського суду Херсонської області від 31.03.2015р. - без змін.
19 травня 2015 року на виконання рішення суду видано відповідний наказ.
Постановою Вищого господарського суду від 23.07.2015р. касаційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" залишено без задоволення, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 07.05.2015р. у справі №923/722/14 залишено без змін.
В обґрунтування заяви ПП "Херсонтеплогенерація" посилається на ті обставини, що у період з 19.07.2015р. по 25.08.2015р. на виконання рішення суду від 31.03.2015р. у справі №923/722/14 боржник повністю сплатив суму основного боргу у розмірі 714490,04 грн., тобто у повному обсязі розрахувався за енергоносії придбані у позивача у період з 1 січня по 31 грудня 2013, а тому в силу Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", яким доповнено ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" частиною 13, фінансові санкції, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, мають бути списані, а відповідний наказ визнаний таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою від 13.01.2016р. суд призначив розгляд заяви на 03 лютого 2016 року.
27 січня 2016 року ПП "Херсонтеплогенерація" подало до суду письмове уточнення, в якому зазначає, що при написанні заяви ним було допущено помилку у назві документа - "Позовна заява про визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню", замість необхідного: "Заява про визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню". Крім того, заявник просить у тексті заяви та в п.2 прохальної частини заяви вважати вірною дату видачі наказу № 923/722/14 від 19.05.2015р. Дану заяву суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи (т.3 а.с 62-68).
02 лютого 2016 року до суду від позивача у справі надійшло письмове заперечення на заяву боржника, в якому зазначає, що остання не підлягає задоволенню, так як виходячи із системного аналізу пункту 3 частини 3 розділу 1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" предметом його регулювання є заборгованість (а відтак, і штрафні санкції нараховані на неї), що залишилась непогашеною на день набрання чинності цим законом - 06.06.2015р., за природний газ, спожитий в період з 01.01.2014р. до 31.12.2014р. та заборгованість за природний газ, спожитий до 01.01.2014, яка була сплачена у період з 06.06.2015р. до 06.09.2015. Вищевказаним законом не передбачається можливість списання 3% річних та інфляційних взагалі, оскільки ці нарахування не є штрафними або фінансовими санкціями. Позивач також звертає увагу, що норми ч.13 ст. 18 Закону не розповсюджують свою дію на вказані правовідносини в контексті визнання наказу № 923/722/14 таким, що не підлягає виконанню. Дане заперечення з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи (т.3 а.с. 69-77).
У судовому засіданні 03.02.2016р. представник ПП "Херсонтеплогенерація", в порядку ст. 22 ГПК України надав суду письмове уточнення, в якому просить викласти вимоги заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у наступній редакції: "Визнати наказ господарського суду Херсонської області № 923/722/14 від 19.05.2015 року щодо стягнення з ПП "Херсонтеплогенерація" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в частині стягнення пені у розмірі 215554,58 грн. таким, що не підлягає виконанню".
Враховуючи процесуальне право заявника уточнити вимоги поданої заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, суд прийняв подане письмове уточнення до розгляду, залучив його до матеріалів справи, після чого вимоги ПП "Херсонтеплогенерація" вважаються викладеним у запропонованій заявником редакції.
Ухвалою від 03.02.2016р. суд, на підставі ч.3 ст. 69, п.3 ч.1 ст. 77 ГПК України продовжив строк вирішення заяви у справі № 923/722/14 до 23.02.2016 року та відклав розгляд заяви на 23.02.2016р.
Представник заявника у судовому засіданні 23.02.2016р. заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню з урахуванням письмового уточнення від 03.02.2016р. підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у заяві.
Представник стягувача (ПАТ "НАК "Нафтогаз України") у судове засідання 23.02.2016р. не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, не зважаючи на ті обставини, що належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду заяви. Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представника заявника, надавши належну оцінку доказам у справі, суд дійшов висновку, що заява ПП "Херсонтеплогенерація" не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Предметом розгляду даної справи були правовідносини щодо виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 13/3159-БО-33 від 28.12.2012р. 19 травня 2015 року на виконання рішення суду, суд видав відповідний наказ. Відповідно до частини 4 статті 117 ГПК України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково, у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.
Підстави подання та загальний порядок розгляду господарським судом заяв стягувачів або боржників про виправлення помилки, допущеної при оформленні або видачі наказу, визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, та стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за наказом визначено частиною 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України.
Частина четверта статті 117 Господарського процесуального кодексу України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті а саме: якщо його видано помилково; або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за ново виявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково) (пункт 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України). 06 червня 2015 року набрав чинності Закон України № 423-VIII від 14.05.2015р. "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"". Цим законом було внесено зміни до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу". Зокрема, статтю 18 вищевказаного законодавчого акту доповнено частиною 13 наступного змісту: "Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості. Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини". Предметом регулювання п.13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" у редакції Закону України № 423-VIII від 14.05.2015р. є заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий у період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. та за природний газ, спожитий до 01.01.2014р., але яка залишилася непогашеною станом на 06.06.2015р., без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду. Враховуючи зміст пункту 3 частини 3 розділу 1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", предметом регулювання даного закону була заборгованість, що залишилась непогашеною на день набрання чинності цим законом, тобто станом на 06.06.2015р., за природний газ, спожитий в період з 01.01.2014р. до 31.12.2014р. та заборгованість за природний газ, спожитий до 01.01.14р., але яка була сплачена у період з 06.06.2015р. до 06.09.15р. Таким чином, для застосування ч.13 ст. 18 Закону до правовідносин між сторонами справи необхідні наступні умови:
1. Наявності у відповідача заборгованості за природний газ, спожитий до 01.01.2014р., на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії Нафтогаз України; 2. Погашення такої заборгованості відповідачем протягом 3-х місяців з дня набрання чинності вищевказаним Законом; 3. Наявності заборгованості у відповідача за природний газ, спожитий після 01.01.2014р. та до 31.12.2014р.; 4. Наявності договору реструктуризації заборгованості за природний газ, спожитий після 01.01.2014р. та до 31.12.2014р. Матеріали справи свідчать, що відповідно рішення від 31.03.2015р. у справі № 923/722/14, сума заборгованості за договором № 13/3159-БО-33 від 28.12.2012р. у розмірі 714490,04 грн. виникла у відповідача за придбаний газ у період січень-грудень 2013 року. Дана сума заборгованості була погашена відповідачем у період з 19.07.2015р. по 25.08.2015р., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (т.3 а.с. 27-40).
Таким чином, основна заборгованість за договором № 13/3159-БО-33 від 28.12.2012р. у розмірі 714490,04 грн. була повністю погашена відповідачем до 25.08.2015р.
З викладеного слідує, що у заявника наявні дві умови, які необхідні при застосування ч.13 ст.18 Закону.
Проте, суд звертає увагу, що заявником не надано доказів, які б свідчили про наявність у позивача інших двох умов, необхідних для застосування ч.13 ст. 18 Закону, а саме: наявності заборгованості у відповідача за природний газ, спожитий після 01.01.2014р. та до 31.12.2014р., а також наявності договору реструктуризації заборгованості за природний газ, спожитий після 01.01.2014р. та до 31.12.2014р., що в свою чергу унеможливлює застосування до спірних правовідносин Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в частині списання пені, штрафних та фінансових санкцій.
Посилання заявника на правомірність застосування до спірних правовідносин Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на підставі відсутності станом на 25.08.2015р. заборгованості в обліку позивача та відповідача за природний газ, спожитий до 01.01.2014р., яка була сплачена ним протягом липня - серпня 2015 року, є необґрунтованими та такими, що суперечать змісту п. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" в редакції Закону України № 423-VIII від 14.05.2015 р.
Суд звертає увагу, що із змісту вищевказаного п.13 ст.18 Закону № 2467, вбачається, що передбачене ним списання пені, штрафних та фінансових санкцій слід розглядати, як невід'ємну частину реструктуризації заборгованості теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, не погашеної на день набрання чинності Законом №423, шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості. Отже списання зазначених сум пені, штрафних та фінансових санкцій є одним із елементів передбаченої цією частиною процедури реструктуризації заборгованості (на підставі відповідного типового договору про реструктуризацію заборгованості, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України), і не може розглядатися як самостійна підстава для списання поза вищевказаною процедурою, тобто у відриві від контексту всієї ч.13 ст.18 Закону №2467. Іншого порядку списання сум пені, штрафних та фінансових санкцій на сьогодні чинним законодавством не передбачено. Доказів укладення такого договору суду не надано.
Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
ПП "Херсонтеплогенерація" при поданні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, належних доказів, що доводять дотримання ним умов необхідних для списання пені, подано не було. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявник не довів належними доказами існування законних підстав для визнання наказу № 923/722/14 від 19.05.2015р. таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення суми пені у розмірі 215554,58 грн.
На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 86, 117 ГПК України, суд
1. Відмовити приватному підприємству "Херсонтеплогенерація" у задоволенні заяви про визнання наказу № 923/722/14 від 19.05.2015 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення суми пені у розмірі 215554,58 грн.
Суддя С.В. Нікітенко