КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2016 р. Справа№ 910/26988/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Ропій Л.М.

Рябухи В.І.

при секретарі Фесенко А. В.

За участю представників:

від позивача: Козачук О. А. - представник за довіреністю № 04/01-02/12-2015 від 02.12.2015

від відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Сєвєродонецького об'єднання «Склопластик»

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2015

у справі № 910/26988/15 (суддя Комарова О. С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фобос ЛТД»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Сєвєродонецького об'єднання «Склопластик»

про стягнення 7 223,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 4 175,74 грн., який становить вартість здійснених позивачем за згодою відповідача невід'ємних поліпшень автомобіля MITSUBISHI, модель Outlander 3.0 Ultimate AT, 2009 року випуску, колір - чорний, кузов № JMBXLCW6W9Z000935, реєстраційний номер АА8107КН, який був переданий відповідачем позивачу в оренду за договором оренди автомобіля № 17-Ор від 27.12.2010, згоди щодо відшкодування вартості яких сторони дійшли в укладеній 12.10.2012 угоді про розірвання вказаного договору, 3 % річних в сумі 375,13 грн. та інфляційних втрат в сумі 2 672,47 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2015, повний текст якого складений 07.12.2015, у справі № 910/26988/15 позов задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що позивачем належним чином доведений факт невиконання відповідачем прийнятого на себе за спірною угодою зобов'язання відшкодувати позивачу вартість невід'ємних поліпшень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Сєвєродонецького об'єднання «Склопластик» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2015 у справі № 910/26988/15 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі відповідач послався на те, що оспорюване рішення прийняте судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, неповного з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для справи в їх сукупності, без врахування фактичних обставин справи, в зв'язку з чим висновки суду першої інстанції не можуть бути визнані законними та обґрунтованими.

Так, відповідач зазначив про те, що при вирішенні спору сторін по суті судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що, позивач, в порушення умов укладеного між сторонами договору оренди автомобіля № 17-Ор від 27.12.2010, несвоєчасно та не у повному обсязі виконував свої обов'язки по оплаті оренди, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 101 612,90 грн., наявність якої підтверджується, зокрема, рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.09.2015 у справі № 917/1360/15, що за приписами ч. 3 ст. 778 ЦК України, якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю, що відповідач не заперечував щодо проведення сторонами зарахування вартості поліпшень орендованого майна на загальну суму 4 175,74 грн. в рахунок часткового погашення заборгованості позивача за спірним договором оренди, а позивач безпідставно ухилявся від вказаного зарахування (підписання відповідної угоди - примітка суду).

З огляду на викладені вище обставини та на приписи ч. 4 ст. 612 ЦК України, яка встановлює, що прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора, та приписи ч. 4 ст. 613 ЦК України, згідно з якою боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора, відповідач вважає, що у задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних та збитків від інфляції слід відмовити.

Також апелянт зазначив про те, що судом першої інстанції при вирішення спору по суті не було враховано, що відповідач змінив місцезнаходження і з 23.10.2015 зареєстрований за адресою: 51933, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, пр. Леніна, 72, та, відповідно, жодних судових документів на вказану адресу не було направлено.

Ухвалою від 28.01.2016 колегії суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді Ропій Л. М., Рябуха В. І. відновлено строк подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Сєвєродонецького об'єднання «Склопластик» прийнято до розгляду та порушене апеляційне провадження.

Відповідач представників в судове засідання не направив, про причини неявки представників не повідомив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників сторін в судове засідання не визнана обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з урахуванням правил ст. ст. 99, 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі, колегія суддів встановила таке.

27.12.2010 позивач як орендар та відповідач як орендодавець уклали договір оренди автомобіля № 17-Ор (далі Договір) (а.с. 29-32), відповідно до умов якого відповідач прийняв на себе зобов'язання передати позивачу в строкове платне користування автомобіль марки MITSUBISHI, модель Outlander 3.0 Ultimate AT, 2009 року випуску, колір чорний, кузов № JMBXLCW6W9Z000935, реєстраційний номер АА8107КН (далі Автомобіль).

Відповідно до п. 2.1 Договору передача автомобіля відповідачем в оренду здійснюється протягом 3-5 (трьох-п'яти) робочих днів з моменту підписання сторонами Договору та оформлюється актом приймання-передачі автомобіля, який підписується сторонами та скріплюється їх печатками і який є невід'ємною частиною договору. В акті приймання-передачі автомобіля зазначається технічний стан Автомобіля та інші дані.

На виконання умов Договору, 01.01.2011 сторонами підписано та скріплено їх печатками Акт № 1 приймання-передачі легкового автомобіля до Договору оренди № 17-Ор від 27.12.2010 (а.с. 34), в якому сторони зафіксували передачу відповідачем позивачу Автомобіля.

Згідно з п. 12.1 Договору Договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 26.01.2012 включно.

Договір може бути пролонгований за взаємною згодою сторін (п. 12.4).

27.01.2012 сторонами підписано Додаткову угоду № 1 (а.с. 35), в п. 1 якої сторони домовились відповідно до п. 12.4 Договору продовжити його дію до 26.01.2013.

Згідно з п. 12.3 Договору зміни до умов Договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонується внести, розглядаються протягом 20 календарних днів з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

12.10.2012 сторонами укладено угоду про розірвання договору № 17-Ор від 27.12.2010 року оренди автомобіля (далі Угода)(а.с. 36), в п. 1 якої сторони домовились розірвати Договір 12.10.2012.

В п. 2.5 Договору сторони встановили, що у разі дострокового розірвання, припинення дії або закінчення строку дії Договору Автомобіль повертається позивачем відповідачу з оформленням акту приймання-передачі автомобіля, який підписується сторонами та скріплюється їх печатками і який є невід'ємною частиною цього договору. Дата підписання акту приймання-передачі автомобіля вважається останнім днем оренди.

Згідно з п. 2 Угоди позивач зобов'язаний повернути відповідачу орендований за Договором Автомобіль протягом 3 календарних днів з дня підписання даної угоди.

12.10.2012 сторонами підписано акт № 2 від 12.10.2012 року здачі-приймання легкового автомобіля до договору оренди № 17-Ор від 27.12.2010, яким сторони зафіксували факт передачі позивачем відповідачу Автомобіля.

В пункті 3 Угоди сторони дійшли згоди про те, що, враховуючи здійснені позивачем за згодою відповідача поліпшення орендованого за Договором Автомобіля, відповідач зобов'язаний відшкодувати вартість поліпшень, зазначених в додатку №1 до даної угоди, загальна вартість яких складає 3 479,78 грн., крім того ПДВ (20%) - 695,96 грн., всього з ПДВ - 4 175,74 грн.

Згідно з п. 4 Угоди сума, вказана у п. 3 даної угоди, повинна бути сплачена відповідачем на поточний рахунок позивача протягом 3 календарних днів з дня укладання даної Угоди.

Додатком № 1 до Угоди (а.с. 33) сторони визначили перелік поліпшень, здійснених позивачем за згодою відповідача, а саме - тонування Автомобіля та встановлення сигналізації (захист двигуна) та їх загальну вартість - 4 175,74 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилається на те, що відповідачем його зобов'язання з відшкодування позивачу вартості невід'ємних поліпшень, здійснених позивачем за згодою відповідача, загальною вартістю 4 175,74 грн. не виконано.

Відповідач в апеляційній скарзі, заперечуючи проти позову, не заперечив факт неперерахування позивачу грошових коштів в сумі 4 175,74 грн., зазначивши про те, що позивач не виконував свої обов'язки по сплаті орендної плати, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 101 612,90 грн., наявність якої підтверджується, зокрема, рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.09.2015 у справі № 917/1360/15, що за приписами ч. 3 ст. 778 ЦК України, якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю, що відповідач не заперечував щодо проведення сторонами зарахування вартості поліпшень орендованого майна на загальну суму 4 175,74 грн. в рахунок часткового погашення заборгованості позивача за спірним договором оренди, а позивач безпідставно ухилявся від вказаного зарахування (підписання відповідної угоди - примітка суду).

Щодо вказаних посилань відповідача слід зазначити таке.

Згідно зі ст. 778 ЦК України:

- наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця ч. 1);

- якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення (ч. 2);

- якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю (ч. 3).

В Угоді, яка в силу приписів ст. 629 ЦК України є обов'язковою для сторін, погоджено, що сума вартості поліпшень повинна бути сплачена відповідачем на поточний рахунок позивача протягом 3 календарних днів з дня укладання даної Угоди.

Факт досягнення сторонами згоди саме щодо фактичної виплати відповідачем позивачу вартості поліпшень, а не зарахування їх в рахунок несплаченої орендної плати, підтверджується наявною в матеріалах справи копією акту звірки № 1 взаємних розрахунків за період з 01.11.2012 по 30.06.2015 (а.с. 27), в якому сторони визначили, що за Договором відповідач має перед позивачем заборгованість в сумі 4 175,74 грн.

Водночас колегія суддів зауважує позивачеві і на тому, що, як слідує зі змісту рішення Господарського суду Полтавської області від 21.09.2015 у справі № 917/1360/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «Дніпробізнесбуд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фобос ЛТД», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Северодонецького об'єднання «Склопластик» про стягнення 172 376,68 грн., право вимоги від ТОВ «Фобос ЛТД» належного виконання грошового зобов'язання щодо оплати оренди Автомобіля за Договором за період з липня по жовтень 2012 року включно (тобто за період до дати повернення Автомобіля відповідачу) відповідачем передано Товариству з обмеженою відповідальність «Дніпробізнесбуд» за укладеним з ним 11.06.2015 договором № 110615/01 про відступлення права вимоги (цесії).

Вказаним рішення задоволено позовні вимоги та присуджено до стягнення з стягнення з ТОВ «Фобос ЛТД», серед іншого, основний борг в сумі 101 612,90 грн., який становить вартість послуг з оренди Автомобіля за Договором за період з липня по жовтень 2012 року включно.

Зі змісту вказаного рішення також слідує, що відповідач, передаючи Товариству з обмеженою відповідальність «Дніпробізнесбуд» право вимоги від позивача сплати орендної плати, не зменшував передану суму на вартість невід'ємних поліпшень, стягнення плати за які є предметом позову у справі № 910/26988/15, що є додатковим доказом досягнення між сторонами згоди саме про сплату відповідачем позивачу вартості невід'ємних поліпшень, а не зарахування їх вартості в рахунок плати за користування Автомобілем.

Отже, матеріалами справи доведений факт невиконання відповідачем свого обов'язку по сплаті позивачу вартості невід'ємних поліпшень в сумі 4 175,74 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем зобов'язання з сплаті позивачу вартості невід'ємних поліпшень в сумі 4 175,74 грн., тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення вказаних позовних вимог.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 375,13 грн. та інфляційних втрат в сумі 2 672,47 грн. слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, при перерахунку інфляційних втрат сума їх виявилась більшою за заявлену позивачем до стягнення з огляду на що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 375,13 грн. та інфляційних втрат в сумі 2 672,47 грн. саме за розрахунками позивача.

Отже, рішення суду першої інстанції є вірним по суті.

Водночас колегія суддів вважає обґрунтованими посилання відповідача на те, що його не було повідомлено про час та місце судових засідань, з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів справи, всі судові документи (ухвала про порушення провадження у справі від 19.10.2015 (направлена 22.10.2015), ухвала від 17.11.2015 (направлена 19.11.2015) та рішення від 01.12.2015 (направлено 08.12.2015) направлятись відповідачу за адресою: 04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, 10-А, в той час з доданої до апеляційної скарги копії Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців слідує, що з 23.10.2015 відповідач зареєстрований за адресою: 51933, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, пр. Леніна, 72.

Матеріли справи не містять доказів направлення судом першої інстанції документів за вказаною адресою.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»:

- особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК;

- у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81 1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання;

- за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду;

- судам на безоплатній основі надається безперешкодний доступ до відомостей названого державного реєстру (частина друга статті 7 і стаття 22 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"). Порядок доступу до цього реєстру визначається відповідним Положенням, затвердженим наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 14.02.2011 N 17 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.02.2011 за N 193/18931).

Отже, враховуючи, що відповідач в судові засідання у справі представників не направив, так само як не надав суду жодних документів, в яких би повідомив суду першої інстанції про свою адресу, суд першої інстанції мав направляти кореспонденцію за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, тобто - 51933, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, пр. Леніна, 72, яка з 23.10.2015 є адресою реєстрації відповідача.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 104 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

Частиною 1 п. 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» встановлено, що порушення норм процесуального права, зазначені у пунктах 1 - 7 частини третьої статті 104 ГПК, є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, у тому числі й тоді, коли суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. У такому випадку апеляційний суд скасовує рішення місцевого господарського суду повністю і згідно з пунктом 2 статті 103 ГПК приймає нове рішення.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про місце засідання суду, що, згідно п. 2 ч. 2 ст. 104 ГПК України, є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, а тому, рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2015 у справі № 910/26988/15 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, згідно якого позов задовольняється повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основний борг в сумі 4 175,74 грн., 3 % річних в сумі 375,13 грн. та інфляційних втрат в сумі 2 672,47 грн.

Враховуючи вимоги, викладені в апеляційній скарзі, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Сєвєродонецького об'єднання «Склопластик» підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подачу позову покладаються на відповідача.

Водночас, користуючись правом, наданим ч. 2 ст. 49 ГПК України, яка встановлює, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору, колегія суддів покладає судові витрати за подачу апеляційної скарги на відповідача як особу, саме внаслідок дій якої виник спір сторін.

Керуючись ст. 99, ст.ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Сєвєродонецького об'єднання «Склопластик» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2015 у справі № 910/26988/15 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2015 у справі № 910/26988/15 скасувати та прийняти нове рішення.

3. Позов задовольнити повністю.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Сєвєродонецького об'єднання «Склопластик» (51933, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, пр. Леніна, 72, ідентифікаційний код 33104475) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фобос ЛТД» (39609, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3-Г, ідентифікаційний код 34793106) основний борг в сумі 4 175 (чотири тисячі сто сімдесят п'ять) грн. 74 коп., 3% річних в сумі 375 (триста сімдесят п'ять) грн. 13 коп., інфляційні втрати в сумі 2 672 (дві тисячі шістсот сімдесят дві) грн. 47 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.

5. Видати наказ.

6. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

7. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/26988/15.

Повний текст постанови складено: 22.02.2016

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді Л.М. Ропій

В.І. Рябуха