КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2016 р. Справа№ 910/24668/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Зубець Л.П.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

позивача: ОСОБА_2 - довіреність № 11 від 05.01.2016;

відповідача 1: Кравцов С.В. - довіреність б/н від 06.02.2016; ОСОБА_4. - довіреність б/н від 05.01.2016;

відповідача 2: Горкуша В.В. - довіреність № 19/01-16 від 19.01.2016;

відповідача 3: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_6

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2015

у справі № 910/24668/14 (головуючий суддя Балац С.В.)

за позовом: ОСОБА_6;

до товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ" (відповідач 1),

товариства з обмеженою відповідальністю "МАКВІС ГРУП" (відповідач 2) та ОСОБА_7 (відповідач 3)

про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства та договору купівлі-продажу корпоративних прав.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернувся в Господарський суд міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ", товариства з обмеженою відповідальністю "МАКВІС ГРУП" та ОСОБА_7 про визнання недійсними рішень загальних зборів та договору купівлі-продажу корпоративних прав.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2015 у справі №910/24668/14, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2015, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.07.2015 скасовані рішення господарського суду міста Києва та постанова Київського апеляційного господарського суду, а справа № 910/24668/14 передана на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

За наслідками нового розгляду справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 11.11.2015 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6 про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства від 09.11.2011 р., 10.11.2011 р., та визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав на частки у статутному капіталі ТОВ "БОЕДЕМ " від 10.11.2011 р.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов повністю.

Скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки спірні рішення зборів прийняті з порушенням норм Закону України "Про господарські товариства", положень Статуту товариства, а також з порушенням прав та законних інтересів позивача. Спірний договір купівлі-продажу корпоративних прав укладений за відсутності згоди решти учасників товариства та підписаний з боку ТОВ "Маквіс Груп" не уповноваженою особою.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 11.01.2016.

31.12.2015 представник відповідача 1 - ТОВ "БОЕДЕМ" ОСОБА_4. подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому просить задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_6, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

31.12.2015 відповідача 3 - ОСОБА_7 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому просить задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_6, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

05.01.2016 представник відповідача 2 - ТОВ "МАКВІС ГРУП" Горкуша В.В. подала заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що товариство не отримувало апеляційну скаргу з додатками та ухвалу Київського апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги про призначення, а представник буде перебувати у відпустці.

11.01.2016 представник позивача подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із необхідністю подання додаткових пояснень.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.01.2016 розгляд справи відкладено на 15.02.2016.

12.02.2016 позивач подав додаткові пояснення, у яких він виклав додаткові обґрунтування апеляційної скарги.

15.02.2016 представник відповідача 2 - ТОВ "МАКВІС ГРУП" Горкуша В.В. подала відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 розгляд справи відкладено на 22.02.2016.

19.02.2016 позивачем подані письмові пояснення на відзив ТОВ "Маквіс Груп", у яких він заперечує проти доводів відповідача 2, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

19.02.2016 позивачем подана заява про відвід головуючому судді Зеленіну В.О., яка мотивована тим, що суддя Зеленін В.О. брав участь при розгляді інших справ, стороною якої було ТОВ "БОЕДЕМ ".

22.02.2016 представник відповідача 2 подала додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу, у яких наводить додаткові заперечення проти доводів позивача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2016 відхилено заяву позивача про відвід головуючому судді Зеленіну В.О.

22.02.2016 у судовому засіданні представники позивача і відповідача 1 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача 2 заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити оскаржуване рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 09.11.2011 року були проведені загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ", результати яких оформлені протоколом від 09.11.2011 №09/11, та на яких були присутні учасники, що разом володіють 100% статутного капіталу ТОВ "БОЕДЕМ", а саме ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_8.

Відповідно до змісту протоколу від 09.11.2011 №09/11 на загальних зборах учасників було заслухано ОСОБА_6, який запропонував відступити свою частку в статутному капіталі товариства розміром 53,8% на користь третіх осіб: товариства з обмеженою відповідальністю "МАКВІС ГРУП" (50% статутного капіталу) та ОСОБА_7 (3,8% статутного капіталу). За результатами розгляду вказаного питання (перше питання порядку денного) учасниками, які у сукупності володіють 100% голосів товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ", було прийнято рішення прийняти відступлену частку ОСОБА_6 в статутному капіталі відповідача-1 у розмірі 53,8% на користь третіх осіб.

З другого питання на загальних зборах учасників було також заслухано ОСОБА_6, який подав на розгляд заяви від товариства з обмеженою відповідальністю "МАКВІС ГРУП" та ОСОБА_7 про прийняття до складу учасників та розподілення статутного капіталу товариства. За результатами розгляду другого питання порядку денного загальними зборами учасників 100 % голосів були прийняті рішення:

- на підставі поданих заяв шляхом відступлення частки учасника ОСОБА_6, яка становить 53,8% прийняти до складу учасників товариства товариство з обмеженою відповідальністю "МАКВІС ГРУП" та ОСОБА_7;

- статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ" розподілити наступним чином: ОСОБА_6 з часткою у статутному капіталі - 38,6%, ОСОБА_4 з часткою у статутному капіталі - 3,8%, ОСОБА_8 з часткою у статутному капіталі - 3,8%, товариство з обмеженою відповідальністю "МАКВІС ГРУП" з часткою у статутному капіталі - 50% та ОСОБА_7 з часткою у статутному капіталі 3,8%.

У зв'язку зі зміною складу учасників товариства загальними зборами учасників було прийнято рішення з питання третього порядку денного з приводу викладення статутних документів відповідача-1 у новій редакції та проведення державної реєстрації змін до статутних документів.

Наступного дня, 10.11.2011 року, загальними зборами учасників відповідача-1 було прийнято рішення, яке оформлено протоколом №10 від 10.11.2011 року, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю "МАКВІС ГРУП" наділено правами учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ" та правом володіння 50 голосами при вирішенні всіх питань, пов'язаних тільки з активами та пасивами нерухомого майна: приміщення загальною площею 10 134,4 кв.м, розташованого в м. Києві по вул.Великій окружній, 4. При цьому, товариство з обмеженою відповідальністю "МАКВІС ГРУП" не наділено правами учасника товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ" при вирішенні всіх питань, пов'язаних з іншими активами та пасивами товариства.

Вказані рішення були прийняті наступним складом учасників: ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_7 та товариство з обмеженою відповідальністю "МАКВІС ГРУП".

10.11.2011 року між ОСОБА_6 (продавець), товариством з обмеженою відповідальністю "МАКВІС ГРУП" , в особі директора ОСОБА_9, та ОСОБА_7 (покупці) було укладено Договір купівлі-продажу корпоративних прав на частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ".

У пункті 1.1 договору сторони домовились, що продавець, який є власником корпоративних прав на частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ" у розмірі 53,8%, продав, а покупці купили зазначені корпоративні права на частку в статутному капіталі, що в грошовому еквіваленті складає 15 131,25 грн. наступним чином: Товариство з обмеженою відповідальністю "МАКВІС ГРУП" купило 50% корпоративних прав на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ", що в грошовому еквіваленті становить 14 062,50 грн., ОСОБА_7 - 3,8% корпоративних прав на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ", що в грошовому еквіваленті становить 1.068,75 грн.

Договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. та зареєстровано в реєстрі за номером 1698.

За доводами позивача, які викладені у позовній заяві та апеляційній скарзі, під впливом збігу тяжких обставин ним було підписано протокол зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ" від 09.11.2011№ 09/11 та протокол зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ" від 10.11.2011 № 10. Після підписання зазначених протоколів 10.11.2011 між ОСОБА_6, Товариством з обмеженою відповідальністю "МАКВІС ГРУП" та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав на частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ", який на думку позивача, укладений для нього на вкрай невигідних умовах. У зв'язку з тим, що рішення зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ", оформлені протоколом від 09.11.2011 № 09/11 та протоколом від 10.11.2011 № 10, а також договір купівлі-продажу корпоративних прав на частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ" від 10.11.2011 суперечать вимогам закону, відтак підлягають визнанню судом недійсними.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів

Оскільки предметом спору у даній справі є оскарження рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю та визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав, даний спір підвідомчий господарським судам.

Відповідно до статті 50 Закону України "Про господарські товариства" товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на момент прийняття спірних рішень діяв Статут товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ" в редакції, яка затверджена рішенням загальних зборів учасників, що оформлене протоколом № 6 від 24.12.2004 року.

Відповідно до підпункту 2.1, пункту 8.1 Статуту ТОВ "БОЕДЕМ" у вказаній редакції учасниками товариства були ОСОБА_6 з часткою у статутному капіталі - 92,4%, а також ОСОБА_4 з часткою у статутному капіталі - 3,8% та ОСОБА_8 з часткою у статутному капіталі - 3,8%.

Згідно зі ст. 97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що при зверненні до суду із даним позовом, позивачем повинно бути доведено факт порушення його прав та законних інтересів, як учасника господарського товариства, внаслідок прийняття спірних рішень зборів вищого органу товариства.

Підставою визнання недійсними спірних рішень загальних зборів учасників відповідача-1 позивачем зазначено, зокрема, те, що їх прийняття було здійснено під впливом збігу тяжких обставин (наявністю заборгованості відповідача-1 перед третіми особами).

При цьому, позивач - ОСОБА_6, як продавець частки у статутному капіталі товариства обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ" у розмірі 53,8% був присутній на загальних зборах учасників, був обізнаний про час та місце їх проведення, був головою зборів та ініціатором реалізації частки, приймав участь у обговоренні порядку денного, голосував "за" по питанням порядку денного, заперечень не мав, про що власноруч поставив особистий підпис у протоколі від 09.11.2011 № 09/11.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що права позивача в результаті прийняття рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ", оформлених протоколами від 09.11.2011 № 09/11 та від 10.11.2011 № 10 жодним чином порушені не були, а лише надана можливість позивачу скористатися своїм правом щодо відчуження належної йому частини частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ" третім особам (відповідачам 2 і 3).

Також позивач в якості окремої підстави для визнання недійсності рішення загальних зборів учасників зазначає про те, що вони суперечать ст.ст. 40, 41, 42, 45, 59, 60 Закону України "Про господарські товариства", п. 10.1.5 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ", оскільки повідомлення про проведення порядку денного загальних зборів на адресу учасників товариства не надсилались, рішення прийняті з питань не включених у порядок денний і учасникам не надавалася інформація про зміну статутного капіталу.

Відповідно до п. 19 Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.08 № 13 суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Пунктом 21 вказаної постанови визначено, що права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Проте, як вбачається із змісту протоколів від 09.11.2011 № 09/11 та від 10.11.2011 № 10 на зборах були присутні всі учасники Товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ", сукупна кількість голосів яких становить 100 %, тобто на зборах також приймав участь позивач, самостійно вносив пропозиції, голосував за питання, що були поставлені на голосування.

Отже, господарський суд першої інстанції прийшов вірного висновку, що враховуючи норми статей 58, 60 Закону України "Про господарські товариства", загальні збори учасників Товариства, які відбулися 09.11.2011 та 10.11.2011, були правомочними вирішувати питання порядку денного, оскільки в них взяли участь учасники, що мають відповідно до статуту товариства більш як 60 відсотків голосів. При цьому, учасниками було дотримано процедуру скликання загальних зборів учасників Товариства, встановленого ст. 61 Закону "Про господарські товариства".

Також судом обґрунтовано відхилено доводи позивача про невідповідність прийнятих рішень порядку денному, оскільки вказані доводи спростовується протоколом загальних зборів від 09.11.2011, у відповідності до якого зміни статутного капіталу (збільшення чи зменшення) не відбувалося.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства є безпідставними і не підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним Договору купівлі-продажу корпоративних прав на частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ" від 10.11.2011 року, то колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції про їх безпідставність, з огляду на наступне.

Статтю 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частин 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 207 Господарського кодексу України визначено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

При цьому, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Як на підставу для визнання Договору недійсним позивач вказує на те, що він укладений на вкрай невигідних для позивача умовах.

Відповідно до статті 233 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" передбачено, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 Цивільного кодексу України, якщо його вчинено особою: 1) під впливом тяжкої для неї обставини; 2) на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася.

Для кваліфікації правочину за статтею 233 Цивільного кодексу України необхідна обов'язкова наявність обох зазначених умов.

Такий правочин має ваду волі і вчиняється особою добровільно (без помилки та обману) за таких обставин, коли особа змушена вчинити правочин на невигідних для себе умовах. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин без наявності насильства, обману чи помилки.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що законом передбачена можливість визнання недійсними правочинів (договорів), вчинених особою під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, саме для цієї особи, а не іншої, як вважає позивач.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що оспорюваний договір не містить ознак правочину, що підпадає під дію статті 233 Цивільного кодексу України.

Так, статтею 50 Закону України "Про господарські товариства" встановлено, що учасники товариства несуть відповідальність в межах їх вкладів.

Тому господарський суд міста Києва вірно зазначив, що приватні інтереси учасника товариства не можуть вважатись частиною інтересів товариства, незалежно від ступеню контролю учасника за товариством, а тому твердження позивача про те, що тяжкі обставини, які на його думку були у відповідача-1 мають правове значення та можуть бути підставою для визнання Договору-купівлі продажу недійсним в силу статті 233 Цивільного кодексу України, суперечить вказаній нормі, за якою правові наслідки можуть настати лише у разі наявності на час вчинення правочину тяжкої обставини, для особи, яка під впливом цих обставин вчинила правочин на вкрай невигідних для неї умовах.

Також судом першої інстанції правомірно відхилені твердження позивача про те, що нотаріусом не перевірено факт здійснення покупцями розрахунків з позивачем за оспорюваним договором, а відповідачем-2 не надано жодних доказів - первинних розрахункових документів на підтвердження факту здійснення розрахунків, оскільки у пункті 4.1 спірного договору сторони зазначили, що "сторони засвідчують, що на момент нотаріального засвідчення цього Договору сума зазначена в п. 3.1 продавцем отримана повністю ще до підписання цього Договору".

Щодо доводів позивача про відсутність повноважень у директора ТОВ "Маквіс Груп" ОСОБА_9 на підписання договору купівлі-продажу та протоколів загальних зборів учасників товариства, то вони також обгрунтовано відхилені судом, оскільки в матеріалах справи наявні витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з яких вбачається, що керівником товариства з обмеженою відповідальністю "МАКВІС ГРУП" (03150, м. Київ, Голосіївський район, вулиця Червоноармійська, будинок 114, офіс 1; ідентифікаційний код: 36058846) в період з 08.11.2011 по 11.11.2011 є ОСОБА_9.

Отже, є вірним висновок господарського суду міста Києва про те, що права та законні інтереси позивача не були порушені, оскільки останнім було самостійно прийняте рішення щодо продажу належної йому частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Боедем", про що позивач повідомив на загальних зборах учасників з пропозицією продати дану частку товариству з обмеженою відповідальністю "МАКВІС ГРУП" та ОСОБА_7, вказана пропозиція підтримана повним складом учасників товариства, що володіють 100 % статутного капіталу, жодних заперечень з боку позивача та інших учасників під час прийняття рішення не виникало, договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства відповідає вимогам закону, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають. Також суд вірно зазначив, що визнання позову відповідачем 1 та відповідачем 3 не може бути підставою для задоволення позову, оскільки згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб. При цьому, визнання позову відповідачами 1 та 3 порушує права відповідача 2, яким було придбані корпоративні права за спірними рішеннями та договором.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При прийнятті оскаржуваного судового рішення місцевий господарський суд, керуючись, зокрема, приписами наведених норм, на підставі повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи і перевірки їх наявними доказами, з урахуванням визначених позивачем меж позовних вимог, дійшов правомірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 11.11.2015 у справі № 910/24668/14 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 11.11.2015 у справі № 910/24668/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/24668/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді О.Ф. Синиця

Л.П. Зубець