ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р. Справа № 926/83/16

За позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 ПриватБанк м. Дніпропетровськ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 м. Чернівці

про стягнення заборгованості в сумі 35032,22 грн.

Cуддя М.І.Ніколаєв

представники:

від позивача ОСОБА_3, дов. від 19.11.2013 року

від відповідача не зявився

СУТЬ СПОРУ: публічне акціонерне товариство комерційний ОСОБА_1 «ПриватБанк» звернулось з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 35032,22 грн. заборгованості згідно договору банківського обслуговування від 06.03.2012 року, в тому числі 20000,00 грн. основного боргу, що виник з 24.07.2015 року, 7646,67 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01.03.2015 року по 21.12.2015 року, 5492,86 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором за період з 13.05.2013 року по 21.12.2015 року та 1892,69 грн. заборгованості по комісії за період з 01.02.2015 року по 21.12.2015 року.

Ухвалою суду від 13.01.2016 року порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 27.01.2016 року за участю представників сторін.

У звязку з неявками відповідача ухвалами суду від 27.01.2016 року та від 10.02.2016 року розгляд справи відкрадався.

Проте, відповідач у судове засідання повторно не зявився. При цьому відповідач отримав ухвалу суду від 13.01.2016 року про порушення провадження, у той час як примірник ухвали суду від 27.01.2016 року, направлений за адресою місцезнаходження відповідача, повернувся поштою у звязку із закінчення строку зберігання, що підтверджує належне виконання судом обовязку щодо повідомлення відповідача про дату та час судового засідання.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що справа в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України може бути розглянута за наявними у ній документами без відповідача, який ухиляється від участі в судових процесах.

Розглянувши подані документи, зясувавши фактичні обставини справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

06.03.2012 року фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 підписано заяву про відкриття поточного рахунку, згідно з якою відповідач погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифів банку (що розміщені на інтернет-сторінці банку http://privatbank.ua), яка разом з заявкою та карткою зі зразками підписів та відбитком печатки складають Договір банківського обслуговування №Б/Н від 01.02.201306.03.2012 року (надалі Договір).

Підписавши вищевказану заяву відповідач приєднався та зобов'язався виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, тарифах Приватбанку Договору банківського обслуговування.

При цьому, станом на момент написання заяви діяли затвердження наказом Приватбанку від 28.01.2011 року № СП-2011-85 (введені в дію з 10.02.2011 року) Умов та Правил надання банківських послуг, до яких і приєднався позивач.

В подальшому наказом Приватбанку від 02.06.2014 року Умови і Правилами надання банківських послуг викладені в новій редакції, яка і діє на момент виникнення даного спору.

Як встановлено судовим слуханням, у мережі Internet на сайті www.privatbank.ua розміщенні Умови та Тарифи, що актуальні на час виникнення спору. Умови та Тарифи, актуальні на час підписання сторонами заяви про відкриття рахунку, на сайті позивача станом на момент вирішення спору не розміщенні, хоча суд допускає, що

Згідно Договору відповідачу встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок 5459, в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами та правилами надання банківських послуг.

Пунктом 3.2.1.1.16 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що при укладенні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до Умов та Правил надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), ОСОБА_1 і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом першого підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до статті 3 Закону України Про електронний цифровий підпис, електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

Згідно статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності з частиною 2 статті 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до п. 3.2.1.1.1 Умов кредитний ліміт на поточний рахунок (кредит) надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту (ліміт). Техніко-економічне обґрунтування кредиту фінансування поточної діяльності. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта.

Кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди (п. 3.2.1.1.3. Умов).

Відповідно до п. 3.2.1.1.8 Умов, проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до Умов і правил надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі Угода).

Пунктом 3.2.1.1.6 Умов передбачено, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного звязку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).

Згідно з пунктом 3.2.1.2.3.1 Умов і Правил сторони в порядку ч. 1 ст. 212 Цивільного кодексу прийшли до взаємної згоди про те, що процентна ставка за користування кредитом може бути підвищена Банком, у разі якщо збільшиться облікова ставка НБУ на 1 або більше пунктів, та/або курс гривні до іноземної валюти 1 групи класифікатора іноземних валют збільшиться на 5 або більше відсотків, та/або вартість ресурсів на міжбанківському грошовому ринку збільшиться на 5 або більше відсотків. Сторони погодилися, що збільшена відсоткова ставка починає діяти після того, як ОСОБА_1 повідомить Клієнта про настання подій, закріплених у даному пункті, а Клієнт не погасить наявну перед банком заборгованість в порядку і строки, передбачені Умовами і Правилами надання банківських послуг. Банк повідомляє клієнта про настання подій, закріплених цим пунктом, на свій вибір або в письмовій формі, або за допомогою встановлених засобів електронного звязку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, ems-повідомлення або інших).

Відповідно до розділу п. 3.2.1.4.1 Умов за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня, клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (період в який дебетове сальдо підлягає обнуленню), розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі, 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. (п. 3.2.1.4.1.1 Умов).

У випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт виплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 36 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню (п. 3.2.1.4.1.2 Умов).

У разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку відсотки за користуванням кредитом у розмірі 56 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань. (п. 3.2.1.4.1.3 Умов ).

Зобовязання, при реалізації Банком права на стягнення неустойки, виконуються в наступній послідовності: кошти, отримані від клієнта, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків банку згідно з пунктами 3.2.1.2.2.16, 3.2.1.2.3.15., далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 даного розділу "Умов та правил надання банківських послуг", далі- простроченої винагороди, далі - винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - відсотків, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту. При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими (п.3.2.1.4.10 Умов).

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4 Умов банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Пунктом 3.2.1.6.1 Умов зазначено, що цей договір, а саме обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта, набирає чинності з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання ліміту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов'язань сторонами за цим Договором.

Згідно з статтею 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, зокрема довідкою про розміри встановлених кредитних лімітів від 22.11.2015 року відповідачу 06.03.2012 року встановлено ліміт в розмірі 8000,00 грн., 05.11.2012 року 30000,00 грн., 04.02.2013 року 37500,00 грн., 04.03.2013 року 39500,00 грн., 13.03.2013 року 41500,00 грн., 30.12.2013 року 43500,00 грн., 01.03.2014 року 43500,00 грн., 02.03.2014 року 27202,50 грн., 26.05.2014 року 22000,00 грн. та 24.11.2014 року 20000,00 грн.

Факт видачі кредиту підтверджується випискою по банківському рахунку за період з 25.01.20156 року по 25.01.2016 року, що наявна в матеріалах справи.

Відтак, як вбачається з виписки по банківському рахунку, позивач належним чином виконав свої зобов'язання за Договором, надавши відповідачу кредит, який останнім використано та у встановлений Договором строк не повернуто, адже відповідних доказів суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як зазначалося вище, відповідач кредитні кошти у повному обсязі не повернув, а тому з нього слід стягнути 20000,00 грн. заборгованості по кредиту.

Розрахунок відсотків позивачем проведений за ставкою 36% річних з 01.05.2015 року, а з 24.07.2015 року нарахування проводилось за подвійною ставкою в 56% річних, зо відповідає п. 3.2.1.4.1.3 Умов і Правил надання банківських послуг, затвердженими в редакції згідно з наказом Приватбанку від 10.06.2014 р. № СП-2014-6780656.

Пунктом 3.2.1.4.4. Умов встановлено обов'язок Клієнта сплачувати Банку винагороду за використання Ліміту відповідно до п.п.3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, яке існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг.

Відтак, з відповідача стягується 7646,67 грн. заборгованості по відсоткам за період з 01.03.2015 року по 21.12.2015 року та 1892,69 грн. заборгованості по комісії за період з 01.02.2015 року по 21.12.2015 року.

Відповідно до викладеного позивачем правомірно нараховано відсотки за користування кредитом, виходячи зі ставки 24% за період з 29.01.2014 р. по 01.05.2014 р., 48% за період з 01.05.2014 р. по 01.07.2017 р. та 56% за період з 02.07.2014 р. по 02.06.2015 р. на загальну суму 5669,98 грн.

Відповідно 3.2.1.5.1 Умов, при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п. 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6, клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному у п. 3.2.1.4.1.3 від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до пункту 3.2.1.5.4 Умов, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2, 3.2.1.5.3, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктами 4 та 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі, передбаченому сторонами у договорі, а нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи викладене позивач правомірно нарахував відповідачу пеню за несвоєчасну сплату кредиту за період з 13.05.2013 року по 21.12.2015 року в сумі 5492,86 грн., що передбачено п.п. 3.2.1.5.1 та 3.2.1.5.4 Умов і ст. 549 Цивільного кодексу України, яка і підлягає стягненню.

Таким чином вимоги позивача засновані на договірних відносинах між сторонами, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати віднести на відповідача, з вини якого спір безпідставно доведено до розгляду судом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 525 Цивільного кодексу України ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (58000, м. Чернівці, вул. Хотинська, буд 54/В, кв. 85, ідент.номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк ПриватБанк (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код 14360570) 20000,00 грн. заборгованості за кредитом, 7646,67 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 5492,86 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 1892,69 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом та 1378,00 грн. судового збору.

Повне рішення складено та підписано 26.02.2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, передбаченого для оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя М.І. Ніколаєв