ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.02.16р. Справа № 904/10419/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна експедиційна логістична компанія", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

позивача-2: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Мелітополь, Запорізька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ольвія", м. Дніпропетровськ

про стягнення 98 936,40 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача-1: Шпилько І.В., наказ № 1 від 13.08.14р.

від позивача-2: ОСОБА_3, довіреність № НАС 291947 від 05.11.15р.

від відповідача: Маслак К.П., довіреність № 17 від 01.12.15р.

Кононов Д.О., довіреність б/н від 04.01.16р.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортна експедиційна логістична компанія" (далі - позивач-1) та Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач-2) звернулися до господарського суду Дніпропетровської області з позовом (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог а.с. 150-158) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ольвія" (далі - відповідач) про стягнення 106 093,65 грн. заборгованості, з якої: 75 000,00 грн. - основного боргу, 1542,00 грн. - 3 % річних, 26 169,87 грн. - пені, 3381,78 грн. - інфляційного збільшення на користь позивача-1, з яких сума у розмірі 69 000,00 грн. буде перерахована на розрахунковий рахунок позивача-2 та витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2015 р. у справі № 904/10419/15 порушено провадження і розгляд справи призначено до розгляду у судовому засіданні на 24.11.2015 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2016 р. призначено розгляд справи на 20.01.2016 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2016 р. продовжено строк розгляду справи до 18.02.2016 р. та розгляд справи відкладено на 02.02.2016 р.

Ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2016 р. та від 09.02.2016 р. розгляд справи відкладено на 09.02.2016 р. та на 16.02.2016 р.

Представник позивачів-1,-2 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Представники відповідачів у судовому засіданні заперечували проти позову, з підстав викладених у відзиві на уточнену позовну заяву.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 16.02.2016 року оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивачів -1,-2 та відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.05.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ольвія" (замовник), Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортна експедиційна логістична компанія" (експедитор) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (перевізник) виникли договірні відносини за Договором № 150515-03 з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні.

Як зазначає відповідач, 15.05.2015 року відповідачем були проведені попередні переговори з позивачем-1 щодо укладання Договору з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні (надалі - Договір). За результатами переговорів з позивачем-1 в електронному виді був наданий примірник договору, оригінал якого позивач-1 повинен був згодом надіслати Відповідачу.

На підставі п. 3.1. Договору організація послуг по перевезенню вантажу виконується експедитором на підставі заявок, що надаються замовником експедитору. Заявки відсилаються шляхом факсимільного зв'язку або електронної пошти. Згоду на умови заявок підтверджується підписами сторін договору, при цьому первинними документами, що підтверджують факт надання послуг по транспортним перевезенням вантажу замовника є СМК та акт виконаних робіт.

На підставі вищенаведеного та, керуючись п. 2.2. запропонованого до укладення Договору, 20 травня 2015 року відповідач звернувся до позивача-1 з проханням здійснити перевезення по сполученню м. Дніпродзержинськ (Україна) - м. Мінськ (Білорусія) на загальну суму 45 000,00 грн., а окремо на кожне замовлення 15 000,00 грн. за кожне з трьох перевезень.

Згідно п. 3.1. Договору підписаний між сторонами Договір є документ, що підтверджує згоду позивача-1 на умови наданих відповідачем заявок по перевезенню вантажу. Оформлення даних заявок, згідно з п. 5.2 Договору, здійснює Позивачі.

У відповідності до вищезазначеного, позивачем-1 за умовами запропонованого до укладення Договору та усною домовленістю сторін оформлено заявки № № 1, 2 від 20.05.2015 р. та № 3 від 22.05.2015р., вчасно організовано подачу автотранспорту та здійснено перевезення вантажу автомобільним транспортом, що належить позивачу-2, про що свідчать міжнародні товарно-транспортні накладні (СМК), які долучені до матеріалів справи.

Пунктом. 5.2. запропонованого до укладення Договору визначено обов'язок позивача-1 надати за кожне окреме перевезення оригінали наступних документів: поворотний екземпляр міжнародної товарно-транспортної накладної (СМК), з відміткою вантажоодержувача про приймання вантажу, акт виконаних робіт, рахунок на оплату і заявку. Оплата проводиться тільки за оригіналами документів.

Як зазначається позивачем-1, ним 02.07.2015 р. відповідачу були передані оригінали актів здачі-прийняття робіт (надання послуг): № ОУ-0000240 від 26.05.2015р., № ОУ-0000241 від 26.05.2015р., № ОУ-0000253 від 26.05.2015р. та заявки: № 220515-08 від 20.05.2015р., № 200515-22 від 20.05.2015р., № 200515-05 від 22.05.2015р., однак які не були підписані відповідачем, копії яких долучені до справи (а.с. 25, 29, 31, 35, 37, 41).

А також, надані відповідачу рахунки - фактури № СФ -0000255 від 26.05.2015р., № СФ 0000244 від 26.05.2015р., № СФ - 0000243 від 26.05.2015р., загальна сума яких складала 75000,00 грн., а окремо за кожною заявкою 25000,00 грн.

Отримавши вищезазначений пакет документів, відповідач сповістив про невідповідність у наданих документах суми фрахту на перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні.

В свою чергу позивач-1 повідомив, що виправить виявлені помилки та надішле оригінали документів поштою.

08.07.2015 р., у відповідності до вищевикладеного, позивачем-1 надісланий рекомендований з оголошеною цінністю лист на ім'я відповідача. Проте в супереч усної домовленості, зміст надісланого пакету документів не змінився.

Навпаки загальна вартість фрахтів у наданих оригіналах документів складала 75 000,00 грн., що перевищувало обумовлено раніше ціну запропонованого до укладення Договору на 30 000,00 грн.

Відповідно до ст. ст. 189, 190 Господарського кодексу України ціна (тариф) є формою грошового визначення вартості продукції (робіт, послуг), яку реалізують суб'єкти господарювання. Ціна є істотною умовою господарського договору. Суб'єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни, державні фіксовані ціни та регульовані ціни - граничні рівні цін або граничні відхилення від державних фіксованих цін.

Вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін.

Із зазначеного вбачається, що у взаємовідносинах між сторонами застосовуються вільні ціни на послуги, які повинні забезпечувати самоокупність послуг позивача-1, та встановлюватися за згодою сторін.

За приписами п. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Зокрема, умови зміни та розірвання договорів визначені статтями 651 та 652 Цивільного кодексу України, підставами зміни та розірвання договору є істотне порушення умов договору однією із сторін чи істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Умови при яких договір може бути змінено або розірвано визначені в ст. 652 Цивільного кодексу України.

Із системного аналізу умов запропонованого до укладення Договору та приписів закону слідує, що сторона може запропонувати змінити умови договору, зокрема, його ціну, не в будь-якому разі, а лише при наявності істотної зміни обставин, про які сторона не знала та не могла знати при укладенні договору.

Всі перелічені в обґрунтуванні нормативні документи та закони були прийняті та чинні на час первісного обговорення умов договору 15.05.2015р. Суттєвих змін щодо умов сплати податків або інших умов щодо оплати послуг за перевезення, після укладання договору в нормативно-правові акти не вносилося. Також необхідно зазначити, що жодних пропозицій щодо зміни вартості фрахтів на адресу відповідача не надходило.

З огляду на зазначені вище норми права, відповідач не підписав запропонований до укладення договір від 15.05.2015р. № 150515-03, на який посилається позивач-1 у позовній заяві, керуючись тим, що позивач-1 безпідставно змінив істотну умову договору - ціну Договору замовлення на перевезення вантажу, вартість фрахту яких у загальній сумі склала 75 000,00 грн. та 25 000,00 грн. на кожне з трьох перевезень окремо. Про даний факт свідчить відсутність підпису відповідача на даному спірному Договорі.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст. 930 Цивільного кодексу України договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Статтею 55 Конституції України передбачає, що кожен має право будь - якими не забороненими засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або актом цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

Отже, посилання позивача-1 на Договір від 15.05.2015 р. № 150515-03 загальна сума фрахтів якого складає 75 000,00 грн. та який не був укладений, суперечить чинному законодавству.

Відповідно до ст. 1 та ст. 2 Господарського процесуального кодексу України правом на звернення до господарського суду за захистом порушеного права або охоронюваного законом інтересу наділені підприємства та організації, права та інтереси яких дійсно порушені.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги поданими суду доказами. Обов'язок доказування згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони, кожна з яких повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи позивача викладені у позовній заяві безпідставні, не доведені та необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню з підстав наведених судом з вищевикладеного, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір по справі слід віднести на позивача-1, оскільки в позові відмовлено.

Керуючись ст.ст. 47, 33, 43, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Судовий збір покласти на позивача-1.

Суддя І.А. Рудовська

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України " 19 " лютого 2016 р.