донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

22.02.2016 справа №908/4723/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача (скаржника): розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу на рішення господарського суду від у справіОСОБА_4 ОСОБА_5 довіреність № 01/02-17/00073 від 05.01.2016 р.; ОСОБА_6 б/н від 20.10.2015 р.; Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерк-ЛТД» м.Запоріжжя Запорізької області 27.10.2015 р. № 908/4723/15 (суддя Топчій О.А.)
за позовом до Запорізької міської ради м.Запоріжжя Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерк-ЛТД» м.Запоріжжя
провнесення змін до договору оренди землі
ВСТАНОВИВ:

Позивач, Запорізька міська рада м.Запоріжжя, звернувся до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерк-ЛТД» м.Запоріжжя про внесення змін до договору оренди землі від 11.12.2006 р. (державна реєстрація від 20.12.2006 р. № 31), укладеного між Запорізькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Джерк-ЛТД» відносно земельної ділянки площею 0,0457 га, яка знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул. Культурна, 171 та надана для розташування розважального комплексу, а саме:

1.Змінити п.5 Договору, виклавши його в наступній редакції:

« 5.Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 670455,56 грн. в цінах 2015 року».

2.Змінити п.9 Договору, виклавши його в наступній редакції:

« 9.Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 20113,67 грн., що складає 3 % від нормативної грошової оцінки землі за календарний рік в цінах 2015 року».

Рішенням господарського суду Запорізької області від 27.10.2015 р. позовні вимоги задоволено повністю. Внесено зміни в пункти 5 та 9 договору оренди землі від 11.12.2006р., зареєстрованого 20.12.2006р. за № 31, укладеного між Запорізькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Джерк-ЛТД» щодо земельної ділянки площею 0,0457 га, яка знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул.Культурна, 171, наданої для розташування розважального комплексу, та викладено їх в наступній редакції:

"5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 670455,56 грн. в цінах 2015 року";

"9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 20113,67 грн., що складає 3 % від нормативної грошової оцінки землі за календарний рік в цінах 2015 року".

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Джерк-ЛТД» звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 27.10.2015 р. по справі № 908/4723/15 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого місцевий господарський суд виніс необґрунтоване та незаконне рішення.

17.02.2016 р. від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення господарського суду Запорізької області від 27.10.2015р. без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Джерк-ЛТД» - без задоволення.

Представник позивача у судовому засіданні також заперечив проти вимог апеляційної скарги.

Представник відповідача (скаржника) у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги. Просив скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 27.10.2015 р.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст.81-1 ГПК України.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.12.2006 р. між Запорізькою міською радою (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Джерк-ЛТД» (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до п. 1 якого орендодавець відповідно до рішення третьої сесії п'ятого скликання Запорізької міської ради № 32/252 від 28.07.2006р. надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування розважального комплексу, яка знаходиться: м.Запоріжжя, вул.Культурна, 171.

Договір зареєстровано у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.12.2006р. за №31.

Пунктом 2 Договору встановлено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0457 га.

Згідно п. 5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 164158,97 грн. (в цінах 2006 року).

Договір укладається на двадцять років (п. 8 Договору).

Відповідно до п. 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі: 1832 грн. 21 коп. (одна тисяча вісімсот тридцять дві грн. 21 коп.), що складає 2% від нормативної грошової оцінки за календарний рік в цінах 2007 року.

Згідно п. 10 Договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Пунктом 11 Договору сторони узгодили, що орендна плата вноситься щомісячно рівними частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на розрахунковий рахунок місцевого бюджету Комунарського району 0005 в управлінні Держказначейства у Комунарському районі міста Запоріжжя Головного управління Держказначейства України в Запорізькій області, МФО 813015, , код 13050200.

Відповідно до умов п. 12 Договору розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором оренди землі; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; прийняття орендодавцем рішення про збільшення або зменшення орендної плати; в інших випадках, передбачених законом.

Пунктами 14, 15 Договору сторони визначили, що земельна ділянка передається в оренду для розташування розважального комплексу. Цільове призначення земельної ділянки (категорія земель): землі житлової та громадської забудови.

Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється Орендодавцем на умовах, що визначені у договорі, за актом прийому-передачі земельної ділянки, який підписується сторонами і є невід'ємним додатком до договору. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у п'ятиденний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі. (п. 19 Договору).

20.12.2006 р. позивач передав відповідачу земельну ділянку кадастровий номер :03:024:0032, загальною площею 0,0457 га, яка знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул.Культурна, 171, про що свідчить акт прийому-передачі земельної ділянки, підписаний обома сторонами без зауважень.

Пунктом 32 Договору сторони узгодили, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розглядається у судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що 03.03.2008 р. Запорізькою міською радою було прийнято рішення № 79 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», згідно якого вирішено, зокрема, впровадити оподаткування земель міста на підставі нової нормативної грошової оцінки, з 01.03.2008 р. Рішення Запорізької міської ради від 15.06.2001 р. № 17 «Про затвердження грошової оцінки земель міста Запоріжжя» визнано таким, що втратило чинність з моменту впровадження нової нормативної грошової оцінки.

27.07.2011 р. на позачерговій сесії Запорізької міської ради шостого скликання було прийнято рішення № 16 «Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки певного функціонального призначення у м.Запоріжжя», яким було затверджено розміри орендної плати за земельні ділянки певного функціонального призначення у м.Запоріжжя.

Рішенням Запорізької міської ради № 37 від 26.06.2012 р. "Про внесення змін до рішення міської ради від 27.07.2011р. № 16 "Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки певного функціонального призначення у м. Запоріжжя", яке було оприлюднене 24.07.2012 р. в газеті «Запорізька Січ» та набрало чинності з 01.01.2013 р., та згідно якому вирішено, внести зміни до рішення міської ради від 27.07.2011р. № 16 "Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки певного функціонального призначення у м. Запоріжжя" шляхом викладення в новій редакції додатка до рішення.

Також зобов'язано орендарів земельних ділянок, у яких розмір орендної плати, встановлений в договорі оренди землі, не відповідає даному рішенню або розрахований без урахування рішення міської ради від 03.03.2008р. № 79 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя", укласти додаткові угоди на збільшення орендної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, Запорізька міська рада звернулась до ТОВ «Джерк-ЛТД» з пропозицією вих. № 01/02-32/01464 від 13.05.2015 р. «Про внесення змін до договору оренди землі», в підтвердження чого до матеріалів справи долучено повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що зазначена пропозиція була отримана відповідачем 19.05.2015 р. До пропозиції позивачем було додано розрахунок орендної плати за земельну ділянку в 2 примірниках та додатковий договір до договору оренди землі (державна реєстрація № 31 від 20.12.2006 р.) в 2 примірниках.

В зазначеній пропозиції позивач запропонував відповідачу внести зміни до договору оренди землі (державна реєстрація № 31 від 20.12.2006 р.), зокрема, шляхом викладення пунктів 5, 9 Договору в наступній редакції:

"5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 164158,97 грн. (в цінах 2005 року)";

"9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі: 328,31 грн. на протязі строку будівництва об?єкта у розмірі 1641,59 грн. з дня введення об?єкту до експлуатації за календарний рік 2006 року".

Відповідач на зазначену пропозицію відповіді не надав.

В матеріалах справи міститься Витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 20.04.2015 р. (Додаток до листа № 1467/2 від 28.04.2015 р.), з якого вбачається нормативна оцінка земельної ділянки:

Кадастровий номер: :03:024:0032;

Назва земельної ділянки: розташування розважального комплексу;

Категорія земель за функцією використання: землі комерційного використання;

Місцезнаходження: м.Запоріжжя, вул.Культурна, 171;

Документ, який посвідчує право на земельну ділянку: договір оренди землі, зареєстрований за № 31 від 20.12.2006р.;

Власник (користувач): ТОВ «Джерк-ЛТД», 23880995;

Місцезнаходження власника (користувача): Україна, Запорізька область, м.Запоріжжя, пр. Леніна, 17;

Площа земельної ділянки: 457,00 кв.м.;

Середня вартість земельної ділянки: 190,18 грн/кв.м;

Економіко-планувальна зона: 87;

Коефіцієнт Км2 = 2,25;

Локальні коефіцієнти на місцезнаходження земельної ділянки у мкжах економіко-планувальної зони: 0.90;

Сукупний коефіцієнт Км3=0.90;

Коефіцієнт Кф = 2,5;

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки К(і): 1.152 х 1.059 х 1 х 1 х 1 х 1 х 1.249;

Нормативна грошова оцінка кв.м земельної ділянки під забудовою: 1467,08 грн.;

Площа земельної ділянки під забудовою: 457,00 кв.м;

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки під забудовою: 670455.56 грн.;

Загальна площа земель: 457,00 кв.м.;

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки: 670455.56 грн.

На даний час витяг є чинним.

Оскільки місцевий господарський суд задовольнив вимоги Запорізької міської ради, відповідач звернувся з даною апеляційною скаргою.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 15 та 16 Цивільного кодексу України підприємства, установи, організації звертаються до господарського суду за захистом порушеного (невизнаного, оспорюваного) права; за загальним правилом захист порушеного права пов'язується з неправомірністю поведінки порушника, при цьому звернення до господарського суду з позовом на захист порушеного обов'язку позивача в межах господарських правовідносин сторін чинним законодавством не передбачено.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України та статтею 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Підстави виникнення господарських зобов'язань визначені в ст. 174 ГК України. Зокрема, господарські зобов'язання можуть виникати:

з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

При цьому, відповідно до ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Статтею 188 Господарського кодексу України встановлено порядок зміни та розірвання господарських договорів, зокрема, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором; сторона, яка отримала пропозицію, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду; у разі, коли сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Проте, надсилання відповідачу пропозицій про внесення змін до спірного договору оренди є виключно правом, а не обовязком позивача, тому недотримання позивачем вимог ч.2 ст.188 ГК щодо обовязку надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору оренди земельної ділянки не позбавляє його права звернутися до суду з позовом до відповідача про зміну умов договору за наявності спору, тобто відсутності згоди на зміну умов договору.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем відповіді на пропозицію вих. № 01/02-32/01464 від 13.05.2015 р. не надано.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст. 2 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її винесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до вимог ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про оренду землі", зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

З моменту укладення спірного договору оренди землі законодавцем було змінено розмір нормативної грошової оцінки землі та ставки, за якими обраховується розмір орендної плати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

У звязку з введенням в дію Податкового кодексу України з 01.01.2011 р. (від 02.12.2010 р. за №2755-VІ), Закон України "Про плату за землю" втратив чинність згідно ч. 2 Прикінцевих положень Кодексу. Питання сплати податку на землю та оплати орендної плати за користування земельною ділянкою з 1 січня 2011 року регулюється виключно Податковим кодексом України.

Пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України встановлено, що цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п.14.1.72, 14.1.73 ст. 14 наведеного кодексу, земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів;

землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (п. 14.1.147 ст. 14 Податкового кодексу України).

Пунктами 14.1.136, 14.1.137 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 271.2 ст. 271 Податкового кодексу України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Статтею 289 Податкового кодексу України встановлено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Статтею 1 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок визначена як капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель (ч. 5 ст. 5 Закону України "Про оцінку земель").

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (ст. 13 Закону України "Про оцінку земель").

Згідно ст. 18 Закону України "Про оцінку землі" нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років.

У п. 2 ст. 20, п. 3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" зазначено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995р. № 213 затверджено Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів (в редакції постанови КМУ № 492 від 23.05.2012), відповідно до п.1 якої нормативна грошова оцінка земельних ділянок здійснюється з метою визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також під час розроблення показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Інформаційною базою для нормативної грошової оцінки земель населених пунктів є їх генеральні плани та проекти планування і забудови населених пунктів, матеріали економічної оцінки території (п.2 Методики).

Дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, що видається територіальним органом Держземагентства за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує семи робочих днів з дати надходження відповідної заяви (п.2-1).

Тобто, приймаючи до уваги вищенаведене, рішенням Запорізької міської ради № 37 від 26.06.2012 р. "Про внесення змін до рішення міської ради від 27.07.2011р. № 16 "Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки певного функціонального призначення у м. Запоріжжя", згідно якому вирішено, внести зміни до рішення міської ради від 27.07.2011р. № 16 "Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки певного функціонального призначення у м. Запоріжжя" шляхом викладення в новій редакції додатка до рішення; зобов'язано орендарів земельних ділянок, у яких розмір орендної плати, встановлений в договорі оренди землі, не відповідає даному рішенню або розрахований без урахування рішення міської ради від 03.03.2008р. № 79 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя", укласти додаткові угоди на збільшення орендної плати.

Витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 20.04.2015р. (Додаток до листа № 1467/2 28.04.2015р.), на який позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, наданий Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області в межах повноважень та відповідно до вищезазначених приписів нормативно-правових актів.

На час розгляду справи місцевим господарським судом та апеляційною інстанцією Витяг є чинним.

Вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, а також затвердження конкретних ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України віднесено пунктом 35 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільської, селищної, міської рад, яка реалізується шляхом прийняття відповідних рішень на пленарних засіданнях ради.

Міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, які згідно до Конституції України є обов?язковими до виконання на відповідній території (ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Приймаючи до уваги вищенаведене, затвердження нормативної грошової оцінки землі, ставок земельного податку та розміру орендної плати відноситься до виключної компетенції відповідної місцевої ради. При цьому, мінімальний граничний розмір орендної плати залежить від розміру земельного податку, який, у свою чергу, обчислюється від нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до вимог ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення органів місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом є обовязковими до виконання на відповідній території.

Пунктом 1 ст. 73 Закону України від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обовязковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Статтею 648 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обовязкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

Відповідно до п. 2.19 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. При цьому надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 ГК України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору.

При перегляді рішень господарських судів з аналогічних спорів, зокрема в постанові від 04.07.2011р. по справі № 41/81пд, Верховний Суд України зазначив, що оскільки сторонами в договорі оренди передбачено можливість збільшення розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Таким чином, нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом, оскільки сторонами в договорі оренди передбачена можливість збільшення розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 06.04.2013 у справі № 53/245-10 та постанові Верховного суду України від 20.11.2012 у справі № 28/5005/640/2012.

Крім того, як вже наголошувалось судом, надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача.

Стосовно посилання апелянта на відсутність обґрунтування в оскаржуваному рішенні того, яким чином відповідач порушив умови договору, розмір завданої ним шкоди позивачеві та на яку саме вигоду розраховував позивач при укладенні договору, судова колегія зазначає, що в оскаржуваному рішенні місцевий господарський суд не посилається на необхідність внесення змін до зазначеного договору оренди землі через наявність порушення відповідачем умов договору та на завдання відповідачем позивачу шкоди. Місцевий господарський суд із посиланням на діюче законодавство зазначив, що нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом, оскільки сторонами в договорі оренди передбачена можливість збільшення розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, з яким погоджується судова колегія, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України, рішення господарського суду Запорізької області від 27.10.2015р. у справі №908/4723/15 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в порядку ст.49 ГПК України підлягають віднесенню на заявника.

Доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст.33, ст.34 Господарського процесуального кодексу України.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Запорізької області від 27.10.2015 р. у справі №908/4723/15 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерк-ЛТД» м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 27.10.2015 р. у справі № 908/4723/15 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя : Н.В. Будко

Судді: О.І.Склярук

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1 скаржнику (відповідачу);

1 позивачу;

1 у справу;

1 ДАГС;

1 ГСЗО.