РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016Справа №910/4390/13

За позовом Київської прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Київської міської ради

до публічного акціонерного товариства "Київський завод гумових та латексних виробів"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕЙВ АКТИВ"

про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від прокуратури Скляр Д.Ю.(прок. м. Києва)

Від позивача - Дорошенко О.С.(дов. від 07.12.2015)

Від відповідача: не з"явився

Від третьої особи не з"явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

У березні 2013 Київський прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері звернувся в інтересах держави в особі Київської міської ради з позовом до суду до ВАТ "Київський завод гумових та латексних виробів" в якому просив розірвати договір оренди земельної ділянки від 18.09.2008 та зобов"язати відповідача повернути Київській міській раді земельну ділянку, площею 31089 кв.м., кадастровий номер :79:286:0005, яка розташована за адресою: вул. Амурська, 6 у Голосіївському районі міста Києва, у стані, придатному для її подальшого використання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2014 по справі № 910/4390/13 позовні вимоги задоволено, розірвано договір оренди земельної ділянки від 18.09.2008, що укладений між Київською міською радою та ПАТ "Київський завод гумових та латексних виробів"; зобов'язано ПАТ "Київський завод гумових та латексних виробів" повернути Київській міській раді земельну ділянку площею 31089 кв.м., кадастровий номер :79:286:0005, яка розташована за адресою: вул. Амурська, 6 у Голосіївському районі м.Києва, у стані, придатному для її подальшого використання; стягнуто з ПАТ "Київський завод гумових та латексних виробів" в дохід державного бюджету України судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру в сумі 1 218 грн.; судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру в сумі 73 080,00 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2015 по справі № 910/4390/13 рішення Господарського суду м. Києва від 29.09.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.03.2015 постанову апеляційного суду від 22.01.2015 та рішення Господарського суду м. Києва від 29.09.2014 по справі № 910/4390/13 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, з підстав, викладених у постанові.

Під час повторного розгляду справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 25.06.2015 по справі № 910/4390/13 позов задоволено повністю, розірвано договір оренди земельної ділянки від 18.09.2008 р., яка розташована вул. Амурська, 6 у Голосіївському районі міста Києва; розмір - 31089 м2; , укладений між Київською міською радою та ПАТ "Київський завод гумових та латексних виробів", зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Київський завод гумових та латексних виробів" повернути Київській міській раді спірну земельну ділянку площею 31089 м2, у стані, придатному для її подальшого використання.

За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку, постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 по справі № 910/4390/13 рішення місцевого господарського суду від 25.06.2015 по справі № 910/4390/13 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.12.2015 у справі № 910/4390/13 касаційну скаргу арбітражного керуючого-ліквідатора ПАТ "Київський завод гумових та латексних виробів" Кіцула С.Б. задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 та рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2015 по справі № 910/4390/13 скасовано.

Справу № 910/4390/13 направлено на новий судовий розгляд до господарського суду міста Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/4390/13 передано на розгляд судді Головатюку Л.Д., який ухвалою від 25.12.2015 призначив її до розгляду на 14.01.2016.

Представник відповідача в судове засідання 14.01.2016 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 14.01.2016 прибули представники позивача та прокуратури, дали пояснення по справі.

Розгляд справи відкладено на 04.02.2016.

Представник відповідача в судове засідання 04.02.2016 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 04.02.2016 прибули представники позивача та прокуратури, дали пояснення по справі.

Представник відповідача подав суду клопотання про заміну первісного відповідача - публічного акціонерного товариства "Київський завод гумових та латексних виробів" () на нового відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕЙВ АКТИВ", оскільки останнє є власником майнового комплексу що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Амурська, будинок 6. Суд відмовив в задоволенні даного клопотання, але вирішив залучити товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕЙВ АКТИВ" до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 04.02.2016 залучено до участі у справі № 910/4390/13 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕЙВ АКТИВ".

Відкладено розгляд справи на 23.02.2016.

У судове засідання 23.02.2016 з"явилися представники прокуратури, позивача, дали пояснення по справі позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Судом встановлено, що відповідно до Статуту публічного акціонерного товариства "Київський завод гумових та латексних виробів"(нова редакція, державна реєстрація від 17.05.2011) ПАТ Київський завод гумових та латексних виробів"(місцезнаходження: Україна,03022, м. Київ, вул. Амурська, буд. 6) є правонаступником ВАТ "Київський завод гумових та латексних виробів", яке в свою чергу є правонаступником Державного підприємства "Київський завод гумових та латексних виробів".

У зв'язку з наведеним, ухвалою суду від 23.02.2016 по справі № 910/4390/13 було залучено відповідачем правонаступника відкритого акціонерного товариства "Київський завод гумових та латексних виробів"() - публічне акціонерне товариство "Київський завод гумових та латексних виробів"().

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання 23.02.2016 не з"явилися, причин неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Місцезнаходження відповідача за адресою, на яку було відправлено ухвали суду, адреса підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Ухвала суду від 04.02.2016 отримана відповідачем 13.02.2016, що підтверджується відміткою на звороті ухвали та повідомленням про вручення поштового відправлення № 03 3(в матеріалах справи).

Крім того, ухвала суду від 04.02.2016 отримана ліквідатором відповідача 12.02.2016, що підтверджується відміткою на звороті ухвали та повідомленням про вручення поштового відправлення № 03 3(в матеріалах справи).

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складено протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників прокуратури та позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Статтями 121 Конституції України, ст.ст. 35, 36-1 Закону України „Про прокуратуру", захист і представництво інтересів держави покладено на органи прокуратури.

Згідно з ст. 29 ГПК України, прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави.

Відповідно до ст. 20 Закону України „Про прокуратуру", при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право, крім інших заходів прокурорського реагування, звертатись до суду з заявою про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Згідно із ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до Господарського суду в інтересах держави, у позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.99 про офіційне тлумачення ст. 2 ГПК України визначено, що прокурор або його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому полягає порушення матеріальних або інших інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави, обгрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та визначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У вказаному рішенні судом зазначено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій. Інтереси держави потребують здійснення загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та ін.) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону У країни, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання.

Стаття 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на землю.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (п.5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Позивачем за вказаним позовом є Київська міська рада, яка відповідно до ст. 9 Земельного кодексу України наділена державою повноваженнями щодо розпорядження землями на території міста Києва.

Невиконання відповідачем вимог земельного законодавства та умов договорів оренди земельних ділянок порушує інтереси держави в особі Київської міської ради, яка в даному випадку незаконно позбавлена можливості ефективно та виключно в інтересах територіальної громади міста розпоряджатися землями міста Києва, регулювати земельні відносини з метою створення умов для раціонального використання й охорони земель.

Таким чином, суд вважає правомірним звернення прокуратури з даним позовом до суду.

Згідно з другим пунктом Рішення Київської міської ради (далі - позивач) від 14.06.2007 № 858/1519 вирішено передати відкритому акціонерному товариству "Київський завод гумових та латексних виробів", (далі - відповідач) в довгострокову оренду на 15 років земельну ділянку загальною площею 3,12 га для експлуатації та обслуговування будівель і споруд заводу на вул. Амурській, 6 у Голосіївському районі міста Києва.

17.07.2008 позивачем прийнято Рішення № 45/45 про продовження терміну дії рішень Київської міської ради про передачу в оренду земельних ділянок, по яких не укладено договорів, до 31.10.2008.

18.09.2008 на підставі Рішень Київської міської ради від 14.06.2007 № 858/1519 і від 17.07.2008 № 45/45, між позивачем і відповідачем було укладено Договір оренди земельної ділянки, який посвідчено нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за № 4057, а також зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 30.09.2008 за № 79-6-00661 у книзі записів державної реєстрації договорів (далі - Договір).

За умовами Договору позивач, на підставі Рішення Київської міської ради від 14.06.2007 № 858/1519 і від 17.07.2008 № 45/45, за Актом приймання-передачі передає, а відповідач приймає в оренду земельну ділянку з такими характеристиками: місце розташування: вул. Амурська, 6 у Голосіївському районі міста Києва; розмір - 31089 м2; цільове призначення - для експлуатації та обслуговування будівель і споруд заводу; кадастровий номер - :79:286:0005 (далі - земельна ділянка) (п. 1.1, п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 2.2 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 15 233 847,25 грн.

Згідно з п. 3.1 Договору даний договір укладено на 15 (п'ятнадцять) років.

Річна оплата плати за земельну ділянку встановлюється у розмірі трьох відсотків від її нормативно грошової оцінки. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством (п. 4.2 Договору).

Як визначено сторонами в п. 4.7 Договору, орендна плата вноситься відповідачем рівними частинами за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом тридцяти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Питання сплати податку на додану вартість та інших податкових платежів, що пов'язані з виконанням Договору, вирішуються відповідачем в установленому законодавством України порядку.

В пункті 8.4 Договору встановлено, що відповідач зобов'язаний, зокрема, своєчасно вносити орендну плату.

Договір може бути розірваний, зокрема, в односторонньому порядку за ініціативою позивача, із звільненням останнього від відповідальності, згідно з Господарським кодексом України, в разі, коли відповідач, зокрема, систематично не сплачує орендну плату (протягом пів року) (п. 11.4 Договору).

Сторонами в п. 11.8 Договору визначено, що у разі припинення або розірвання Договору, відповідач зобов'язаний повернути позивачеві земельну ділянку, на умовах, визначених Договором.

За умовами п. 8.4 Договору, відповідач зобов'язаний, зокрема, повернути земельну ділянку позивачеві у стані, придатному для її подальшої використання, після припинення дії Договору.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір за своєю правовою природою є договором оренди землі. Відносини, пов'язані з орендою землі відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, вказаним Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України "Про оренду землі").

Спір між сторонами виник в результаті допущеного відповідачем істотного порушення умов Договору, яке полягає у простроченні ним виконання грошового зобов'язання.

Оскільки відповідачем порушені істотні умови Договору, прокурором заявлені позовні вимоги про розірвання Договору у зв'язку з істотним порушенням відповідачем його умов, а також про зобов'язання відповідача повернути орендовану земельну ділянку позивачеві.

Згідно п."в" ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що однією з істотних умов договору оренди земельної ділянки є орендна плата.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 названого Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду м. Києва від 17.05.2010 р. у справі № 50/311-б порушено провадження по справі № 50/311-б про банкрутство ВАТ "Київський завод гумових та латексних виробів" (назву якого в подальшому змінено на ПАТ "Київський завод гумових та латексних виробів") та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою попереднього засідання господарського суду м. Києва від 26.12.2012 по справі № 50/311-б ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві визнано конкурсним кредитором ПАТ "Київський завод гумових та латексних виробів" на суму 525 697,67 грн., в тому числі і по заборгованості по орендній платі за Договором, та включено вказані грошові вимоги до третьої черги реєстру вимог кредиторів.

Постановою господарського суду м. Києва від 11.09.2013 боржника - ПАТ "Київський завод гумових та латексних виробів" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме, відповідно до даних облікових карток платника ПАТ "Київський завод гумових та латексних виробів", наданих ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, податковий борг відповідача з орендної плати за період з 30.01.2009 по 30.03.2013 складав 2 486 381,20 грн., а станом на 12.09.2014 заборгованість відповідача складала 5 918 532,51 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону, чинній до 19.01.2013) мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Згідно ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону, чинній до 19.01.2013 р.) грошове зобов'язання - зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України. Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону, чинній до 19.01.2013 р.) конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Відтак, заборгованість ПАТ "Київський завод гумових та латексних виробів" за Договором перед орендодавцем - Київською міською радою з 05.09.2009 по 17.05.2010, до дня порушення провадження у справі про банкрутство, у відповідності до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", є конкурсною, решта заборгованості по сплаті орендної плати, є поточною заборгованістю.

Частиною 1 статті 32 Закону України "Про оренду землі" визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

За приписами ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.

Згідно із п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Пленумом Вищого господарського суду України в п. 2.23 постанови від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" роз'яснено, що розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Разом з тим доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою.

Враховуючи вимоги Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у відповідача виникла заборгованість по сплаті орендної плати за Договором до введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, яка в сою чергу і вказує на невиконання відповідачем істотної умови Договору.

Таким чином, у правовідносинах сторін Договору має місце систематичне невиконання орендарем свого грошового зобов'язання за Договором, що в розумінні ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", є порушенням Істотної умови Договору.

Більше того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач систематично більше ніж протягом півроку до введення ухвалою господарського суду м. Києва від 17.05.2010 у справі № 50/311-6 мораторію на задоволення вимог кредиторів не сплачував орендну плату, що в свою чергу також є підставою для розірвання Договору орендодавцем в односторонньому порядку (п. 11.4 Договору).

Отже, Київська міська рада отримала право на дострокового розірвання Договору в односторонньому порядку ще до введення відповідного мораторію у відповідача, а тому позовна вимога про розірвання договору є обґрунтованою.

Статтею 34 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 395. Цивільного кодексу України речовими правами на чуже майно є, зокрема право володіння.

Відповідно до ст. 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Так, в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.07.2014, індексний номер 24444531, з якого вбачається, що на спірній земельній ділянці розташований майновий комплекс, який на праві власності належить відповідачу (станом на момент подання позову і до 20.11.2015).

Однак, наявність нерухомого майна відповідача на орендованій земельній ділянці не звільняє його від обов'язку її повернути позивачу у стані, придатному для її подальшого використання, як це передбачено пунктами 8.4 та 11.4 Договору та статтею 34 Закону України «Про оренду землі», в разі розірвання Договору.

Більше того, повернення відповідачем Київській міській раді земельної ділянки з орендного користування жодним чином не порушує права відповідача на володіння, користування та розпорядження своїм нерухомим майном, розташованим на ній.

Крім того, частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, з урахуванням вищевказаного, позовна вимога про повернення земельної ділянки Київській міській раді також обґрунтована та підлягає задоволенню.

Щодо посилань відповідача на статті 120 Земельного кодексу України та ту обставину, що з 20.11.2015 він не є власником будівлі, а новим власником є ТОВ "ВЕИВ АКТИВ", а відтак, вимога про повернення земельної ділянки має бути пред'явлена до нового власника нерухомості, яка розміщена на спірній земельній ділянці. Такі твердження відповідача не ґрунтуються на положеннях закону та не можуть бути задоволені з огляду на наступне.

Стаття 120 Земельного кодексу України "у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності. користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою. на якій розташовані ці об'єкти.

До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розмішені, без зміни її цільового призначення".

Вказана норма кореспондується з приписами частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України "до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача.)".

Таким чином, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК і ч. 1 ст. 120 ЗК переходить, якщо вона була у власності відчужувана, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.

Разом з тим, вказані норми не змінюють та не підміняють собою загальний порядок отримання у власність чи користування земельних ділянок, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва та порядок надання яких визначений Земельним кодексом України (зокрема статтями 123-126) та рішенням Київської міської ради від 28.02.2013 №63/9120 "Про Тимчасовий порядок передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві".

Як свідчать матеріали справи, станом на день розгляду справи ТОВ "ВЕЙВ АКТИВ" не звертався до Київської міської ради з клопотанням щодо переоформлення права оренди не нього в зв'язку з переходом права власності на об'єкт нерухомості, розташований за адресою вул. Амурська, 6 у Голосіївському районі м. Києва.

Відносини, пов'язані з орендою землі відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, зазначеним Законом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України є договори та інші правочини. Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ст. 94 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 «Про оренду землі» договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

При цьому, ст. 15 указаного Закону передбачено істотні умови договору оренди земельної ділянки, зокрема, строк дії договору, умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду, умови її повернення, відповідальність сторін, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Норми вказаного Закону кореспондуються з п.2.20 постанови Пленуму Вищого господарського суд України від 17.05.2011 №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин».

Таким чином, невиконання публічним акціонерним товариством "Київський завод гумових та латексних виробів" обов'язку щодо сплати орендних платежів свідчить про істотне порушення умов договору оренди від 18.09.2008, у зв'язку з чим цей договір підлягає розірванню у судовому порядку, а земельна ділянка - поверненню Київській міській раді.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Частиною 3 статтею 291 Господарського суду України встановлено, що договір оренди може бути розірвано на вимогу однієї із сторін достроково з підстав передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку встановленому статті 188 Господарського кодексу України.

Договір може бути розірваний, зокрема, в односторонньому порядку за ініціативою позивача, із звільненням останнього від відповідальності, згідно з Господарським кодексом України, в разі, коли відповідач, зокрема, систематично не сплачує орендну плату (протягом пів року) (п. 11.4 Договору).

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення обставин повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання договору оренди земельної ділянки підлягають задоволенню повністю.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача повернути Київській міській раді, обумовлену договором, земельну ділянку господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню з підстав вищезазначених.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені заступником прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з відповідача в дохід державного бюджету України стягуються витрати по сплаті судового збору.

У відповідності до частини 3 статті 49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно п. 2.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Також у п. 2.2.1 названої вище Постанови Пленуму визначено, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна (в тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюються у розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено що, мінімальна ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складає 1,5 % місячної мінімальної заробітної плати, максимальна - 60 розмірів місячних мінімальних заробітних плат.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" станом на 01.01.2013 мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 147,00 грн.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, судовий збір складає 1 147,00 грн. за позовну вимогу немайнового характеру (розірвання Договору) та 68 820,00 грн. за позовну вимогу майнового характеру (про повернення земельної ділянки) та покладається на відповідача і підлягає стягненню в Дохід державного бюджету України.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. 4, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради задовольнити повністю.

2. Розірвати Договір оренди земельної ділянки від 18.09.2008 (характеристики земельної ділянки: місце розташування: вул. Амурська, 6 у Голосіївському районі міста Києва; розмір - 31089 м2; цільове призначення - для експлуатації та обслуговування будівель і споруд заводу; кадастровий номер - :79:286:0005), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мисан В.І. та зареєстрований в реєстрі за № 4057, а також зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 30.09.2008 за № 79-6-00661 у книзі записів державної реєстрації договорів, що укладений між Київською міською радою (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36; ідентифікаційний код 22883141) та відкритим акціонерним товариством "Київський завод гумових та латексних виробів" (03022, м. Київ, вул. Амурська, буд. 6; ідентифікаційний код 00149593), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Київський завод гумових та латексних виробів" (03022, м. Київ, вул. Амурська, буд. 6; ідентифікаційний код 00149593).

3. Зобов'язати публічне акціонерне товариство "Київський завод гумових та латексних виробів" (03022, м. Київ, вул. Амурська, буд. 6; ідентифікаційний код 00149593) повернути Київській міській раді (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36; ідентифікаційний код 22883141) земельну ділянку площею 31089 м2, кадастровий номер :79:286:0005, яка розташована за адресою: вул. Амурська, 6 у Голосіївському районі міста Києва, у стані, придатному для її подальшого використання.

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Київський завод гумових та латексних виробів" (03022, м. Київ, вул. Амурська, буд. 6; ідентифікаційний код 00149593) в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 69 967 (шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот шістдесят сім) грн. 00 коп.

5. Видати накази.

6. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

7. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 29.02.2016