ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" лютого 2016 р. Справа № 916/4973/15

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.,

при секретарі судового засідання Горнович Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (довіреність №1 від 08.01.2015р.),

від відповідача ОСОБА_2 (довіреність б/н від 30.12.2015р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_3С.

до відповідача - закритого акціонерного товариства Одесакондитер

про стягнення 235 576,67 грн.

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю ОСОБА_3С. (ТОВ ОСОБА_3С.) звернулось до господарського суду з позовною заявою, в якій просило стягнути з закритого акціонерного товариства Одесакондитер (ЗАТ Одесакондитер) 342 799,57 грн., з яких: 164 293,85 грн. сума основної заборгованості, 89 197,72 грн. пеня, 5 940,90 грн. 3% річних, 83 367,10 грн. інфляційні нарахування. Витрати по сплаті судового збору позивач просив покласти на відповідача

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань за договором на транспортно-експедиційне обслуговування № 300112-Д від 30.01.2012р. в частині повної та своєчасної сплати грошових коштів за надані послуги по виставленим рахункам-фактурам, а саме: № СФ-0000547 від 28.03.2014р., № СФ-0000707 від 05.05.2014р., № СФ-0000142 від 26.01.2015р. та № СФ-0000143 від 26.01.2015р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.12.2015р. порушено провадження по справі № 916/4973/15 за даним позовом, розгляд справи призначено на 20.01.2016р.

Ухвалою господарського суду Одеської області суду від 20.01.2016р. розгляд справи відкладено на 03.02.2016 р., згідно ст. 77 ГПК України.

03.02.2016р. в судовому засіданні представником ЗАТ Одесакондитер надано відзив на позовну заяву (вх.№2543/16), в якому, відповідач, частково визнаючи позовні вимоги, повідомив суд про те, що при здійсненні оплати наданих послуг ЗАТ Одесакондитер у призначенні платежу зазначало номери та дати рахунків, що оплачувались, тому на момент звернення позивача до суду із позовом за відповідачем рахувалась заборгованість за наступними рахунками-фактурами: № СФ-0000707 від 05.05.2014р., № СФ-0000860 від 29.05.2014р., № СФ-0000142 від 26.01.2015р. та № СФ-0000143 від 26.01.2015р. в загальній сумі 163 393, 44грн. Також у відзиві на позов відповідач просив суд на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, п. 3 ст. 83 ГПК України - зменшити розмір пені, що заявлена позивачем до стягнення, - посилаючись на те, що сума пені є досить значною та на те, що попередні роки товариство закінчило зі збитками, які можуть бути покриті тільки за рахунок майбутніх періодів.

Ухвалами господарського суду Одеської області від 03.02.2016р.:

- строк розгляду справи №916/4973/15 продовжено до 02.03.2016р., згідно ст. 69 ГПК України;

- розгляд справи відкладено на 24.02.2016р., згідно ст. 77 ГПК України.

12.02.2016р. до господарського суду Одеської області від ТОВ ОСОБА_3С. надійшли додаткові письмові пояснення (вх.№3442/16), відповідно до яких ТОВ ОСОБА_3С. просить суд стягнути з ЗАТ Одесакондитер на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 253 576, 67 грн., з яких: 141 884, 20 грн. - сума основної заборгованості, 28 751, 62 грн. - пеня, 5 489, 67 грн. - 3% річних, 77 451,18грн. інфляційні нарахування, зазначаючи, що визначена сума заборгованості виникла через неналежне виконання відповідачем обовязку по сплаті наданих за договором послуг по наступним рахункам-фактурам: №СФ-0000707 від 05.05.2014р., № СФ-0000860 від 29.05.2014р., №СФ-0000142 від 26.01.2015р. та №СФ-0000143 від 26.01.2015р.

Наразі, слід зазначити, що у вказаних додаткових письмових поясненнях ТОВ ОСОБА_3С., серед іншого, заявлено вимоги про стягнення заборгованості на підставі рахунку-фактури № СФ-0000860 від 29.05.2014р., замість заявленої в позовній заяві підстави позовних вимог рахунку-фактури № СФ-0000547 від 28.03.2014р.

В свою чергу, суд розцінює таку заяву як зміну підстав позову. Враховуючи ст. 22 ГПК України, та те, що суд не перейшов до розгляду справи по суті на момент подання такої заяви, судом прийнято її до розгляду.

В судовому засідання 24.02.2016р. представник позивача надав заяву про уточнення позовних вимог (вх.№2-984/16), в якій позивач, зменшивши розмір позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача 235 576,67 грн., з яких: 123 884,20грн. сума основної заборгованості, 28 751,62 грн. пеня, 5 489,67 грн. 3% річних, 77 451,18 грн. інфляційні нарахування.

Судом прийняті заявлені уточнення позовних вимог до розгляду.

Також в судовому засідання 24.02.2016р.:

- представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги, просив суд їх задовольнити;

- представник відповідача визнав уточнені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд розстрочити виконання рішення суду по даній справі на шість місяців рівними частками на підставі поданої заяви (вх.№2-982/16).

Згідно із приписами ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 24.02.2016р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судових засіданнях представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд встановив наступне.

30.01.2012р. між ТОВ ОСОБА_3С. (Експедитор) та ЗАТ Одесакондитер (Замовник) укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування № 300112-Д (Договір), відповідно до п.1.1. якого Замовник доручає, а Експедитор зобовязується організувати за рахунок Замовника транспортно-експедиційне обслуговування (ТЕО), перевезення експортно-імпортних вантажів по території України та в міжнародному сполученні, а також здійснення інших послуг Клієнту за домовленістю сторін.

Згідно вимог п. 1.2. Договору умови перевезення, вид вантажу, вид транспорту, вартість послуг Експедитора, а також інші умови повязані із виконанням даного договору встановлюються угодою Сторін.

Розділ другий Договору регулює права та обовязки Експедитора. Відповідно до пп.пп. 2.1.1.-2.1.4. п. 2.1. у відповідності з даним договором Експедитор зобовязується: організувати перевезення вантажів Замовника на умовах, узгоджених сторонами, а також надавати інші послуги Замовнику за узгодженням сторін; представляти інтереси Замовника у взаємовідносинах із перевізниками, портами, аеропортами, державними органами та ін. організаціями з перевезенням, розвантаженням та загрузкою вантажів, ТЕО вантажів Замовника; протягом 2-х днів надавати Замовнику інформацію про виконання даного договору, і пересилати документацію, повязану із ТЕО вантажів; у випадку зміни узгоджених сторонами тарифів на перевезення Експедитор зобовязаний повідомити про це Замовника до початку розвантажно-завантажних робіт. За умовами пп.пп. 2.2.1.-2.2.4. п. 2.2. у відповідності з даним договором Експедитор має право: укладати договори та інші угоди з транспортними, експедиторськими і ін. організаціями для виконання своїх обовязків по даному договору; здійснювати розрахунки з портами, транспортними, експедиторськими і ін. організаціями для виконання своїх зобовязань по даному договору; за доручення та за рахунок Замовника страхувати вантажі Замовника; отримувати від Замовника інформацію, необхідну для виконання своїх зобовязань по даному договору.

Розділом третім Договору визначено права та обовязки Замовника. Згідно пп.пп. 3.1.1.-3.1.4. п. 3.1. у відповідності з даним Договором Замовник зобовязується: надати Експедитору необхідні документи для представлення інтересів Замовника при виконанні даного договору, а також усі супровідні документи на вантаж, необхідні для оформлення товарно-транспортних документів; своєчасно надавати Експедитору доручення та інструкції незалежно від способу передачі (поштою, телеграфом або телефаксом) із зазначенням усіх необхідних відомостей для виконання даного договору (документи, які не мають всіх необхідних реквізитів та додатків (ввізні, вивізні та транзитні дозволи, ветеринарні, санітарні та карантинні сертифікати, вантажні декларації і сертифікати, розмірні креслення на негабаритні, ваговиті і довгомірні вантажі і т.п.), що забезпечують підготовку вантажів к відправленню/прийманню, а також можливість оформлення провізних та розрахункових документів, вважаються не врученими, про що Експедитор негайно інформує Замовника); надавати Експедитору всю необхідну інформацію про характер та властивості вантажу, а також інструкції по розвантаженню, завантаженню та перевезенню вантажів; своєчасно оплачувати послуги Експедитора по тарифам встановленим за угодами сторін. Відповідно до пп. 3.2.1. п.3.2. у відповідності з даним Договором Замовник має право на будь-якій стадії виконання договору вимагати від Експедитора звіти про хід виконання договору.

Перелік послуг, що надаються, а також вартість послуг експедитора встановлюються по узгодженню сторін (пп.4.1.1. Договору). Експедитор надає послуги на умовах, узгоджених сторонами (пп.4.1.2. Договору).

За умовами пп.пп. 4.1.4.-4.1.7 Договору Замовник сплачує послуги Експедитора протягом пяти банківських днів з дня виставлення Експедитором Рахунку. Сторони складають акт виконаних робіт протягом трьох днів після зарахування оплати на рахунок Експедитора. У випадку прострочення Замовником здійснення платежу за надані Експедитором послуги, Замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає к сплаті за кожен день прострочення. Виконання послуг регламентується актом виконаних робіт та деталізованим рахунком Експедитора.

Згідно п.8.1.1. Договору, зі змінами внесеними додатковою угодою від 02.01.2014р. до договору, строк дії Договору встановлюється з дати підписання його обома сторонами до 31.12.2015р. Договір автоматично продовжується на кожний послідуючий календарний рік, без підписання додаткової угоди о пролонгації даного договору, якщо жодна із сторін за один місяць до закінчення дії договору не надішле письмового повідомлення другій стороні про його розірвання. Сторони повинні виконати свої зобовязання повністю, в тому числі, по сплаті штрафних санкцій та інших платежів, незалежно від наміру розірвати даний договір.

На виконання умов договору про надання послуг на транспортно-експедиційне обслуговування № 300112-Д від 30.01.2012р., ТОВ ОСОБА_3С. надало ЗАТ Одесакондитер послуги на загальну суму 194 593, 44грн., що підтверджується рахунками-фактури:

-№ СФ-0000707 від 05.05.2014р. на суму 52 509, 24 грн.;

-№ СФ-0000860 від 29.05.2014р. на суму 39 979, 32 грн.

-№ СФ-0000142 від 26.01.2015р. на суму 46 735, 82 грн.;

-№ СФ-0000143 від 26.01.2015р. на суму 55 369, 06 грн.;

На підставі перелічених рахунків-фактур позивачем та відповідачем складено, підписано повноважними представниками сторін і скріплено їх печатками відповідні акти здачіприйняття робіт (надання послуг).

Відповідач частково виконав свої зобовязання по договору про надання послуг на транспортно-експедиційне обслуговування № 300112-Д від 30.01.2012р., з огляду на наступне:

- по рахунку-фактурі № СФ-0000707 від 05.05.2014р. відповідачем сплачено заборгованість за надані послуги у повному обсязі з переплатою в розмірі 200грн., що підтверджується: платіжними дорученнями №13374 від 19.01.2015р. на суму 9 000грн., № 19557 від 02.02.2016р. на суму 10 000 грн., № 13760 від 10.02.2015р. на суму 5 000 грн., № 16444 від 16.07.2015р. на суму 5 000 грн., № 16465 від 17.07.2015р. на суму 1 200 грн., № 18259 від 30.10.2015р. на суму 2 000 грн., №18312 від 04.11.2015р. на суму 2 000 грн., №18383 від 10.11.2015р. на суму 1 000 грн., № 18430 від 13.11.2015р. на суму 2 000 грн., № 18507 від 18.11.2015р. на суму 2 000грн., № 18826 від 04.12.2015р. на суму 2 000грн. та даними по банківським випискам на суму 11 509,24 грн. (03.02.2016р. сплачено 3 000 грн., 04.02.2016р. 2 000 грн., 05.02.2016р. 2 000 грн., 11.02.2016р. 4 509,24грн.);

- по рахунку-фактурі № СФ-0000860 від 29.05.2014р. відповідачем сплачена заборгованість за надані послуги частково, що підтверджується платіжними дорученнями № 19835 від 22.02.2016р. на суму 8 000грн., № 19794 від 19.02.2016р. на суму 5 000 грн., №19749 від 17.02.2016р. на суму 5 000 грн. та банківськими виписками. Крім того, в рахунок погашення заборгованості по даному рахунку-фактурі було зараховано переплату у розмірі 200грн., здійснену під час оплати заборгованості по рахунку-фактурі № СФ-0000707 від 05.05.2014р. Таким чином, залишок боргу по рахунку-фактурі № СФ-0000860 від 29.05.2014р. складає 21 779, 32 грн.;

- по рахунку-фактурі № СФ-0000142 від 26.01.2015р. заборгованість відповідачем не сплачена за надані послуги та складає 46 735, 82 грн.;

- по рахунку-фактурі № СФ-0000143 від 26.01.2015р. - відповідачем не сплачена заборгованість за надані послуги та складає 55 369, 06 грн.

Перелічені обставини стали підставою для звернення ТОВ ОСОБА_3С. до господарського суду Одеської області з даним позовом та уточненнями до нього, в яких, окрім стягнення з відповідача основного боргу в сумі 123 884,20грн., позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 28 751,62 грн., 3% річних у розмірі 5 489,67 грн., інфляційні нарахування у розмірі 77 451,18 грн. - всього 235 576,67 грн.

Дослідивши надані докази у сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення уточнених позовних вимог, з огляду на таке.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Так, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання (ст. 901 ЦК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Пунктами 4.1.4, 4.1.5. та 4.1.7 Договору сторони узгодили, що відповідач сплачує послуги позивача протягом пяти банківських днів з дня виставлення позивачем рахунку. Сторони складають акт виконаних робіт протягом трьох днів після зарахування оплати на рахунок позивача; виконання послуг регламентується актом виконаних робіт та деталізованим рахунком позивача.

Як встановлено матеріалами справи та не заперечується ЗАТ Одесакондитер, відповідач порушив виконання своїх зобовязань за договором №300112-Д від 30.01.2012р., а саме не розрахувався в повному обсязі за надані йому позивачем послуги у встановлені договором строки, у звязку з чим за ним рахується заборгованість перед ТОВ ОСОБА_3С. у розмірі 123 884,20грн., з огляду на що, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача зазначеної суми основної заборгованості обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується заявлених вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, то суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання. Водночас, вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Умовами п.4.1.6 Договору №300112-Д від 30.01.2012р. встановлено, що у випадку прострочення Замовником здійснення платежу за надані Експедитором послуги, Замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає к сплаті за кожен день прострочення.

Ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вищевикладене, суд, перевіривши розрахунки позивача щодо сплати відповідачем пені за прострочення виконання зобовязань за період з 03.02.2015р. по 03.08.2015р. по рахункам №СФ-0000142 від 26.01.2015р. у розмірі 13 160,30грн. та №СФ-0000143 від 26.01.2015р. у розмірі 15 591, 32 грн., що загалом складає 28 751,62 грн., встановив, що вони є вірними та відповідають умовам договору та вимогам діючого законодавства щодо нарахування пені.

При цьому, господарський суд не приймає до уваги вимогу відповідача стосовно зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню, з огляду на наступне.

Як зазначено у п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України.

За ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд зауважує, що відповідач повинен був сплатити, відповідно до умов спірного договору, вартість наданих послуг по виставленим рахункам (№СФ-0000142 та №СФ-0000143 від 26.01.2015р.) до 03.02.2015р., однак ані станом на дату подачі позову, ані під час розгляду справи, відповідачем своє зобовязання щодо сплати вартості отриманих послуг по вказаним рахункам виконано так і не було.

Таким чином, відповідачем не обґрунтовано причини невиконання зобовязання, не було вжито будь-яких заходів для належного виконання свого зобовязання щодо оплати отриманих послуг за зазначеними рахунками.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, в силу вимог ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Так, за прострочення виконання грошового зобов'язання, позивачем було нараховано відповідачу інфляційні:

- по рахунку №СФ-0000707 від 05.05.2014р. за період з 14.05.2014р. по 14.12.2015р. у сумі 14 275,06 грн.;

- по рахунку №СФ-0000142 від 26.01.2015р. за період з 03.02.2015р. по 14.12.2015р. у сумі 17 778,31 грн.;

- по рахунку №СФ-0000143 від 26.01.2015р. за період з 03.02.2015р. по 14.12.2015р. у сумі 21 062,40 грн.;

- по рахунку № СФ-0000860 від 29.05.2014р. за період з 06.06.2014р. по 14.12.2015р. у сумі 24 335,41 грн.

А також, 3% річних:

- по рахунку №СФ-0000707 від 05.05.2014р. за період з 14.05.2014р. по 14.12.2015р. у сумі 1 015, 84 грн.;

- по рахунку №СФ-0000142 від 26.01.2015р. за період з 03.02.2015р. по 14.12.2015р. у сумі 1 210, 01 грн.;

- по рахунку №СФ-0000143 від 26.01.2015р. за період з 03.02.2015р. по 14.12.2015р. у сумі 1 433, 53 грн.;

- по рахунку № СФ-0000860 від 29.05.2014р. за період з 06.06.2014р. по 14.12.2015р. у сумі 1 830, 29 грн.

Перевіривши розрахунки позивача щодо нарахування відповідачу 3% річних у розмірі 5 489,67 грн. та інфляційних нарахувань - 77 451,18 грн., суд встановив, що вони є вірними та відповідають вимогам діючого законодавства щодо їх нарахування.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог зі стягненням з відповідача 123 884, 20 грн. суми основної заборгованості, 28 751,62 грн. - пені, 5 489,67 грн. 3% річних та 77 451,18 грн. інфляційних нарахувань.

Що стосується заяви відповідача про розстрочку виконання рішення по справі, то суд вважає за потрібне зазначити наступне.

П.6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

За змістом п. 7.1.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Згідно п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу та порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осі стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Обґрунтовуючи заяву про розстрочення виконання рішення суду, відповідач звертає увагу суду на скрутне та збиткове матеріальне становище ЗАТ Одесакондитер, через наявність значних інфляційних процесів у державі у 2014-2015 роках, які вплинули на діяльність товариства, та просить суд для зменшення негативного впливу на діяльність товариства відстрочити виконання рішення суду по даній справі з березня 2016р. на шість місяців рівними частками.

Оцінивши обставини, викладені ЗАТ Одесакондитер у заяві про розстрочення виконання рішення суду, з врахуванням наданих відповідачем до матеріалів справи балансів, звітів про фінансовий стан, з`ясувавши точку зору представника позивача, який не заперечує проти задоволення зазначеної заяви, з метою недопущення призупинення діяльності товариства - відповідача, що спричинить негативні наслідки, суд доходить висновку про можливість часткового задоволення вказаної заяви та надання розстрочки відповідачу на виконання рішення суду, починаючи з березня 2016р., на три місяці рівними частками за наступним графіком погашення: до 31.03.2016р. 78 525,55 грн.; до 30.04.2016р. 78 525,55 грн.; до 31.05.2016р. 78 525,57грн.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з закритого акціонерного товариства Одесакондитер (65007, м. Одеса, 3-й Водопровідний провулок, 9, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_3С. (65003, м. Одеса, вул. Церковна, 19, ) 123 884 (сто двадцять три тисячі вісімсот вісімдесят чотири) грн. 20 коп. основної заборгованості, 28 751 (двадцять вісім тисяч сімсот пятдесят одну) грн. 62 коп. пені, 5 489 (пять тисяч чотириста вісімдесят девять) грн. 67 коп. 3% річних, 77 451 (сімдесят сім тисяч чотириста пятдесят одну) грн. 18 коп. інфляційних нарахувань з розстрочкою виконання рішення на три місяці рівними частками щомісячно, а саме: до 31.03.2016р. - 78 525,55 грн.; до 30.04.2016р. - 78 525,55 грн.; до 31.05.2016р. - 78 525,57 грн.

3. Стягнути з закритого акціонерного товариства Одесакондитер (65007, м. Одеса, 3-й Водопровідний провулок, 9, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_3С. (65003, м. Одеса, вул. Церковна, 19, ) 3 533 (три тисячі пятсот тридцять три) грн. 65 коп. витрат по сплаті судового збору

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26 лютого 2016 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко