РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2016Справа №910/632/16
За позовом Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГОССТРАХ"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

про стягнення 4 943,00 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № Є.37.7.0.0/Д-971 від 20.01.2016)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГОССТРАХ" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (відповідач) про стягнення 4 943,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГОССТРАХ" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № К3Н1CPS-13355DZ від 05.04.2013, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому позивачем, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Renault Logan", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в Публічному акціонерному товаристві "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", позивач просить стягнути з останнього шкоду у розмірі 4 943,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/632/16, розгляд справи призначено на 04.02.2016.

28.01.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі та заява, в якій позивач просить суд, у разі відсутності представника позивача здійснювати розгляд справи № 910/632/16 без участі представника ПАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГОССТРАХ".

02.02.2016 через відділ діловодства суду від МТСБУ надійшла витребувана судом інформація.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2016 відкладено розгляд справи № 910/632/16 на 18.02.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 18.02.2016 надав суду пояснення по суті позовних вимог, підтримав вимоги з підстав викладених в позові, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 18.02.2016 повторно не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав, про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвала суду від 04.02.2016, якою було призначено розгляд справи на 18.02.2016, була надіслана на юридичну адресу відповідача та отримана останнім 11.02.2016, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 547.

Таким чином, відповідач був повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Враховуючи те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Водночас, судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Приймаючи до уваги те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 18.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.04.2013 між Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГОССТРАХ" (далі - страховик) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (далі - страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № К3Н1CPS-13355DZ, відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу марки "Renault Logan", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до довідки № 9367304 про дорожньо-транспортну пригоду, 28.03.2014 в м. Києві по вул. Кільцева дорога, 16 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки "Ford", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу марки "Renault", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3

Згідно із вказаною довідкою, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 п. 13.1. Правил дорожнього руху України.

Також, вина водія транспортного засобу марки "Ford", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2, у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 28.03.2014 підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 08.04.2014 (справа №759/5121/14-п)

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Відповідно до Звіту № 75/04/14 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 16.04.2014, складеного Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу "Renault", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 5315,50 грн.

Листом вих. № 6742630 від 08.05.2014 ПАТ Комерційний банк "Приватбанк" (страхувальник) просив позивача здійснити виплату страхового відшкодування в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором.

Страховим актом № И-1269 від 08.05.2014 позивачем визначено розмір виплати страховику нанесеного збитку з урахуванням звіту № 75/04/14 та з вирахуванням франшизи, що становить 4 943, 00 грн.

13.05.2014 позивач, відповідно до умов договору, на підставі страхового акту № И-1269 від 08.05.2014, виплатив страхове відшкодування у розмірі 4 943, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 13.05.2014.

Відповідно відомостей з Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом марки "Ford", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована в Публічному акціонерному товаристві "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (відповідач у справі) відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/7719240 (термін дії з 14.03.2014 по 13.03.2015).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн. та франшизу у розмірі 0,00 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

Отже, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу "Renault", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом марки "Ford", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована відповідачем, то останній взяв на себе обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Розмір страхового відшкодування визначався позивачем на підставі Звіту № 75/04/14 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 16.04.2014.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу "Renault", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача та здійснення позивачем витрат у розмірі 4 943,00 грн. по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як зазначається у статті 9 Закону України "Про страхування", франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

Полісом № №АС/7719240 встановлено, що безумовна франшиза становить 0,00 грн., а тому розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача, складає 4 943,00 грн.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГОССТРАХ" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення 4 943,00 грн., у зв'язку із чим, суд задовольняє позов повністю.

Судовий збір за розгляд справи у розмірі 1378,00 грн. відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вулиця Здолбунівська, будинок 7-Д; ) на користь Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГОССТРАХ" (49094, м. Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок 32; ) страхове відшкодування у розмірі 4943,00 грн., судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 23.02.2016.

Суддя С.О. Турчин