ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"23" лютого 2016 р. Справа № 911/569/16

Суддя Горбасенко П.В., розглянувши матеріали

за позовом Підприємства споживчої кооперації «Миронівський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

про усунення перешкод у користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Підприємства споживчої кооперації «Миронівський ринок» Київської до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про усунення перешкоди Підприємству споживчої кооперації «Миронівський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації у користуванні торгівельними місцями № 209, загальною площею 6 кв.м. та № 210, загальною площею 30,50 кв.м. на промисловому ринку за адресою: м. Миронівка, вул. 40-річчя Перемоги, 25, шляхом знесення торгівельних кіосків (контейнерів) Фізичної особи підприємця ОСОБА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після закінчення строку дії договору про надання місця для торгівлі на «Миронівському ринку» Київської регіонспоживспілки № 246 від 02.01.2014 та договору про надання місця для торгівлі на «Миронівському ринку» Київської регіонспоживспілки № 247 від 02.01.2014 відповідач відмовився повертати торгівельні місця позивачу.

Згідно ч. 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди субєкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків за його наявності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

Судом встановлено, що позивачем, в порушення п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК України, у позовній заяві не зазначено реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків відповідача, у звязку з чим у суду відсутня можливість щодо визначення наявності у відповідача правового статусу фізичної особи - підприємця, а отже можливості Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 бути відповідачем у господарському спорі, який підлягає розгляду в господарських судах України.

Водночас, згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Частиною першою ст. 4 Закону України „Про судовий збір передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно статті 8 Закону України „Про Державний бюджет України на 2016 рік установлено на 2016 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня 1 378 гривні.

Відповідно до абзацу першого п. 2.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України № 7 від 21.02.2013 якщо в позовній заяві обєднано дві або більше вимог немайнового характеру, повязаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Суд встановив, що у відповідності до ст. 5 Закону України „Про судовий збір позивач не звільнений від сплати судового збору.

Судом встановлено, що позивач за подання двох немайнових вимог: 1) усунення перешкоди Підприємству споживчої кооперації «Миронівський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації у користуванні торгівельним місцем № 209, загальною площею 6 кв.м. на промисловому ринку за адресою: м. Миронівка, вул. 40-річчя Перемоги, 25, шляхом знесення торгівельного кіоску (контейнеру) Фізичної особи підприємця ОСОБА_1; 2) усунення перешкоди Підприємству споживчої кооперації «Миронівський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації у користуванні торгівельним місцем № 210, загальною площею 30,50 кв.м. на промисловому ринку за адресою: м. Миронівка, вул. 40-річчя Перемоги, 25, шляхом знесення торгівельного кіоску (контейнеру) Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, сплатив 1 378 грн судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 76 від 17.02.2016, хоча повинен був сплатити 2 756 грн судового збору (1 378 грн * 2), недоплативши до Державного бюджету України 1 378 грн (2 756 грн 1 378 грн).

Відтак, суд вважає, що заявником позову не подано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути обєднано кілька вимог, звязаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. Таким чином, позивач наділений правом об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, тобто кілька способів захисту порушеного права.

Дозволяється об'єднувати вимоги, які пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача, а тому вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Отже, можна об'єднати вимоги, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Пунктом 3.6 Постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 визначено, що позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні двома торгівельними місцями: торгівельним місцем № 209 загальною площею 6 кв.м., яким відповідач користувався на підставі договору про надання місця для торгівлі на «Миронівському ринку» Київської регіонспоживспілки № 247 від 02.01.2014 та торгівельним місцем № 210 загальною площею 30,50 кв.м., яким відповідач користувався на підставі договору про надання місця для торгівлі на «Миронівському ринку» Київської регіонспоживспілки № 246 від 02.01.2014. Таким чином, предметом вказаного позову є вимоги про усунення перешкод у користуванні відповідачем двома торгівельними місцями згідно окремих двох договорів.

Водночас, враховуючи, що кожен із зазначених договорів є самостійною підставою виникнення господарських правовідносин, а зобов'язання за ними ґрунтуються на різних доказах, що потребує детального розгляду по суті вимог щодо кожного спірного договору окремо, суд дійшов висновку про порушення позивачем правил об'єднання позовних вимог, позаяк останнім не обґрунтовано необхідність розгляду заявлених позовних вимог у сукупності в межах одного спору, як і не визначено у чому полягає їх взаємоповязаність, що перешкоджає з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 18.06.2014 у справі № 910/571/14.

Відтак, суд вважає, що заявником позову порушено правила обєднання позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява не може бути прийнята до розгляду господарським судом Київської області і підлягає поверненню на підставі п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення вказаних недоліків.

З урахуванням наведеного, керуючись п.п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву (з доданими до неї документами) повернути без розгляду Підприємству споживчої кооперації «Миронівський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації.

Суддя П.В.Горбасенко