РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2016Справа №910/32776/15

За позовом Компанії "Екстрар Холдінг Лімітед" (Xtrar Holding Limited)
до 1)Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" 2)Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Цукор"
про визнання недійсним договору

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився
від відповідача -1 Демченко О.В. (дов. № 201 від 20.03.2015 року)
від відповідача -2 Деміров І.В. (дов. б/н від 11.02.2016 року)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 11 лютого 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Компанія "Екстрар Холдінг Лімітед" (Xtrar Holding Limited) (надалі по тексту - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (надалі по тексту відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Цукор" (надалі по тексту - відповідач-2) про визнання недійсним договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладенні Кредитного договору № 143-2013 від 31.10.2013 року відповідачі не могли передбачити істотну зміну обставин та виходили з того, що вони не настануть. Як на істотну зміну обставин позивач посилається на прийняття постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2015 року порушено провадження у справі № 910/32776/15 та призначено справу до розгляду на 28.01.2016 року.

28.01.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшов відзив. У поданому відзиві відповідач-1 зазначає, що позивачем не доведено підстав, в силу яких оскаржуваний договір може бути визнаний недійсним. Спірний правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, не містить положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін, волевиявлення сторін правочину є вільним і відповідає їх внутрішній волі.

28.01.2016 року у зв'язку з перебуванням судді Стасюка С.В. на лікарняному, розгляд справи № 910/32776/15 не відбувся.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 року розгляд справи призначено на 11.02.2016 року.

Представник позивача у судове засідання 11.02.2016 року не з'явився, проте через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав клопотання про витребування доказів.

В обґрунтування поданого клопотання позивач зазначив, що з метою підтвердження факту укладення спірного договору № 143-2013 від 31.10.2013 року між відповідачем-1 та відповідачем-2, позивач просить витребувати у відповідача-1 оригінал Кредитного договору № 143-2013 від 31.10.2013 року та оригінал Договору про внесення змін до Кредитного договору від 27.12.2013 року.

Розглянувши подане позивачем клопотання про витребування доказів, суд відмовляє у його задоволенні, оскільки відповідачами не заперечується факт укладення Кредитного договору № 143-2013 від 31.10.2013 року.

У судовому засіданні 11.02.2016 року представники відповідача-1 та відповідача-2 надали усні пояснення по суті спору, відповідно до яких заперечували проти заявлених позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Прайм Цукор" (позичальник) укладено Кредитний договір № 143-2013 (далі - Кредитний договір).

Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору кредитор зобов'язався надати позичальнику кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом 100 000 000,00 грн., а позичальник зобов'язався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісії, можливі штрафні санкції та інші платежі, передбачені цим Договором, а також виконати інші обов'язки, визначені цим Договором.

Згідно з пунктом 5.3 Договору кредит надається за цільовим призначенням шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника або шляхом оплати наданих позичальником платіжних документів безпосередньо з позичкового рахунку.

Відповідно до пункту 15.4 Договору він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до цього Договору зобов'язань.

27.12.2013 року між сторонами укладено Договір про внесення змін до Кредитного договору, відповідно до умов якого пункт 1.1. та пункт 1.2. були викладені в новій редакції, відповідно до якої банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітами 10 000 000 доларів США 00 центів та 20 070 000,00 грн. із встановленням процентної ставки за користування кредитом 25 % відсотків річних у гривні та 12 % відсотків річних у доларах США.

Позивач зазначає, що Компанія "Екстрар Холдінг Лімітед" (Xtrar Holding Limited) набула право власності на 10 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Цукор" у розмірі 4 400,00 грн. У зв'язку з тим, що позивач є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Цукор" і укладання будь-яких договорів в господарській діяльності останнім прямо впливає на фінансові та матеріальні інтереси Компанії "Екстрар Холдінг Лімітед", укладення Кредитного договору № 143-2013 від 31.10.2013 року впливає на права та обов'язки позивача, у зв'язку з чим останній є заінтересованою особою щодо визнання Кредитного договору недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладенні Кредитного договору № 143-2013 від 31.10.2013 року відповідачі не могли передбачити істотну зміну обставин та виходили з того, що вони не настануть. Як на істотну зміну обставин позивач посилається на прийняття постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк".

Відповідач-1 проти позову заперечував, посилаюсь на те, що позивачем не доведено підстав, в силу яких оскаржуваний договір може бути визнаний недійсним. Спірний правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, не містить положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін, волевиявлення сторін правочину є вільним і відповідає їх внутрішній волі.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу положень статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини 1 статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Як на підставу для визнання Договору недійсним позивач вказує на істотну зміну обставин, а саме на прийняття постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк".

Згідно з частинами 4, 7 статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

В силу статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 180 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Матеріалами справи підтверджується, що сторонами було узгоджено предмет договору та визначено ціну, а також погоджено строк його дії.

Слід зазначити, що прийняття постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" не є підставою недійсності Кредитного договору № 143-2013 від 31.10.2013 року.

Таким чином, позивачем не доведено, а судом не встановлено обставин з якими положення статей 203, 215 Цивільного кодексу України пов'язують можливість визнання Договору недійсним.

За таких обставин, підстави для задоволення позову Компанії "Екстрар Холдінг Лімітед" (Xtrar Holding Limited) із викладених у ньому підстав відсутні.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Компанії "Екстрар Холдінг Лімітед" (Xtrar Holding Limited) відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.02.2016

Суддя С.В. Стасюк