РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р. Справа № 924/1713/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Савченко Г.І.

суддя Огороднік К.М. ,

суддя Павлюк І. Ю.

при секретарі судового засідання Левчук В.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (дов. №1 від 11.01.2016 р.), ОСОБА_2 (дов. №10 від 08.02.2016 р.)

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Поділлябудматеріали" на рішення господарського суду Хмельницької області від 24.12.2015 р.

у справі № 924/1713/15 (суддя Гладюк Ю. В. )

за позовом Колективного підприємства "Хмельницький комбінат будівельних матеріалів"

до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Поділлябудматеріали"

про стягнення 142 721, 55 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач КП "Хмельницький комбінат будівельних матеріалів" звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом до ТОВ "Торговий дім "Поділлябудматеріали" про стягнення 142721,55 грн. (з урахуванням уточнення підстави позову та збільшення розміру позовних вимог).

Зокрема, просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла через неналежне виконання договору від 02.01.2013 року № 15/2013 (оренди території під стоянку автомобілів і офісного приміщення) та заборгованість за відпущені матеріальні цінності, а всього 142721,55 грн., з яких: 77474,43 грн. основний борг за поставлений товар, 2485, 82 грн. 3% річних (за неналежну оплату товару), 29010,63 грн. інфляційні (за неналежну оплату товару), 24632,09 грн. основний борг за оренду, 5148,76 грн. пеня (за неналежну оплату оренди), 414,01 грн. 3% річних (за неналежну оплату оренди), 3555,81 грн. інфляційних (за неналежну оплату оренди).

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 24.12.2015 р. у справі №924/1713/15 позов Колективного підприємства "Хмельницький комбінат будівельних матеріалів" до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Поділлябудматеріали" про стягнення 142721,55 грн. заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Поділлябудматеріали" на користь Колективного підприємства "Хмельницький комбінат будівельних матеріалів" 77474,43 грн. заборгованості за поставлений товар, 2343 грн. 3% річних за неналежну оплату поставленого товару, 29010,63 грн. інфляційних за неналежну оплату поставленого товару, 24632,09 грн. заборгованості за оренду, 5148,76 грн. пеня, 318,95 грн. 3% річних за неналежну оплату оренди, 3555,81 грн. інфляційних за неналежну оплату оренди, 2673,66 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Поділлябудматеріали" подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вважає, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права.

Зокрема, скаржник звертає увагу, що оскільки акт прийомупередачі приміщення від орендодавця до орендаря не складений, то відповідно у орендодавця - позивача не виникло і право нараховувати орендну плату, оскільки сторони не вступили у відносини оренди. В свою чергу, у відповідача не виникло обовязку оплати оренди, а відповідно і відповідальності за порушення зобовязання (річних, пені, інфляційних).

Щодо вимог про стягнення боргу за поставлений товар, відповідач стверджує, що останні також не підлягають задоволенню, оскільки між сторонами немає відповідного письмового договору.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує її доводи, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судових засіданнях 09.02.2016 р. та 23.02.2016 р. представники позивача заперечили доводи апеляційної скарги з підстав, наведених у відзиві. Надали додаткові пояснення щодо періоду нарахування пені.

Відповідач (апелянт) не забезпечив явку представника у судове засідання. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (ухвали суду від 09.02.2016 р. про відкладення розгляду справи) /а.с. 196/.

Оскільки явка представників сторін в судове засідання не визнавалась обов'язковою, додаткові докази судом не витребовувалися, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 2 січня 2013 року між сторонами укладено договір оренди № 15/2013, яким передбачено орендодавець (позивач) передає, а орендар (відповідач) приймає в тимчасове платне володіння та користування територію призначену для стоянки вантажних транспортних засобів в розмірі 100 кв. м. і приміщення під офіс площею 45, 4 м. кв., що складається з двох кімнат на другому поверсі адміністративного приміщення /а.с. 18-19/.

Згідно з п.п. 3.1-3.5 договору розмір орендної плати за стоянку та технічне обслуговування складає 1200 грн. за місяць з ПДВ, а за офісне приміщення 20 грн. за кв. м. на місяць з ПДВ; орендна плата сплачується у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця, або готівкою в касу підприємства не пізніше 5 числа кожного попереднього місяця; орендар зобовязується протягом 5 днів з моменту прийняття території та майна, що орендується перерахувати орендну плату за місяць авансом; крім орендної плати орендар розраховується з орендодавцем за фактично спожиту електроенергію, газ, воду, опалення згідно показників лічильників, які орендар встановлює самостійно за власні кошти. До встановлення лічильників орендар розраховується згідно виставлених орендодавцем рахунків; орендна плата починає нараховуватись з моменту підписання договору.

За несвоєчасне внесення орендної плати орендар зобовязується сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення оплати та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення (п. 6.5 договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання та вважається укладеним на невизначений термін поки одна із сторін не повідомить письмово за 30 днів другу сторону про намір розірвати договір (п. 8.1.).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

18.12.2014 року за вих. №355 позивач надіслав відповідачу повідомлення (відмітка про отримання від 23.12.2014 р.), де наведено, що у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договорів поставки та оренди, позивач прийняв рішення про розірвання договорів за погодженням сторін. В іншому разі договори будуть розірвані в односторонньому порядку /а.с. 27/.

02.02.2015 р. позивач надіслав відповідачу ОСОБА_4 до договору оренди про розірвання договору. ОСОБА_4 не підписаний відповідачем, однак, містить напис (засвідчений підписом навпроти прізвища ОСОБА_5А.) "Копію отримала, від підпису відмовилась" /а.с. 20/.

18.02.2015 року за вих. №48 позивач надіслав на адресу відповідача претензію з вимогою сплатити борг за договорами оренди і поставки (відмітка від 18.02.2015 р., засвідчена підписом про отримання керівником ТОВ "Поділля будматеріали") /а.с. 28/.

Відповідач надіслав позивачу гарантійний лист, у якому визнав наявність заборгованості та надав пропозицію сплатити борг цеглою в термін з 01.05.2015 року по 30.06.2015 року /а.с. 29/.

Листом від 18.05.2015 року за вих. №102, позивач запропонував відповідачу поставити цеглу за гарантійним листом (відмітка відповідача про отримання від 18.05.2015 р.) /а.с. 30/.

Листом за вих. № 140 від 19.06.2015 року позивач надіслав відповідачу вимогу виконати гарантійний лист (відмітка відповідача про отримання від 24.06.2015 р.) /а.с. 31/.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобовязань, позивач звернувся із позовом до суду про стягнення заборгованості.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів враховує наступне.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковий для виконання сторонами.

Судом встановлено, що спірний договір оренди укладено 2 січня 2013 року.

При цьому, колегія суддів критично оцінює доводи відповідача про те, що відсутність підписаного між сторонами акту прийомупередачі обєкта оренди свідчить про відсутність орендних відносин.

Так, з матеріалів справи вбачається, що до укладення вказаного договору оренди між сторонами тривалий час існували орендні правовідносин. Зокрема, договором оренди нежитлового приміщення від 3 січня 2008 року № 35/2008 визначено, що позивач передає, а відповідач (орендар) приймає в тимчасове платне володіння та користування наступні приміщення за адресою м. Хмельницький, вул. Курчатова, площею 45, 4 кв. м. (2 поверх адмінприміщення). Договором оренди території № 36/2008 від 3 січня 2008 року визначено, що позивач передає, а відповідач (орендар) приймає в тимчасове платне володіння та користування територію призначену для стоянки вантажних транспортних засобів /а.с. 144-147/.

Докази повернення обєктів оренди за вищезазначеними договорами від орендаря до орендодавця, а також переривання орендних правовідносин в матеріалах справи відсутні.

Крім того, на підтвердження існування між сторонами відносини оренди у період з січня 2013 року по листопад 2015 року позивачем подано акти надання послуг /а.с. 60-126/, які підписані обома сторонами та скріплені їх печатками (крім актів за період з квітня 2015 року по листопад 2015 року, які не підписані відповідачем. Найменуванням послуг за актами є орендна плата, комунальні послуги, експлуатаційні витрати, опалення, стоки, вода, послуги звязку.

Таким чином, на думку колегії суддів, підписання сторонами вищевказаних актів, передусім акту від 29 січня 2013 року є документальним підтвердженням продовження між сторонами орендних правовідносин.

Крім того, у відповіді на претензію від 30.05.2013 р. за вих. №49, надісланої відповідачем на адресу позивача, відповідач, посилаючись на договір оренди від 02.01.2013 р., стверджує, що законно перебуває у орендованому приміщенні /а.с. 190/.

Враховуючи наведене, у відповідача виник обовязок сплачувати орендну плату та експлуатаційні витрати. При цьому, включення до договірної оплати, крім орендної плати ще і інших, вищевказаних платежів не суперечить умовам договору, а саме п. 3.5., де вказано, що крім орендної плати орендар розраховується з орендодавцем за фактично спожиту електроенергію, газ, воду, опалення згідно показників лічильників, які орендар встановлює самостійно за власні кошти.

Колегія суддів звертає увагу, що на час вирішення справи відповідачем не повернуто позивачу обєкт оренди, він фактично утримує його за собою, а тому позивач, керуючись п. 8.1 договору, правомірно нарахував орендну плату по листопад 2015 року включно. При цьому, за період, за який акти відповідачем не підписані, позивачем нарахована лише орендна оплата без нарахування експлуатаційних витрат.

Обовязок по сплаті орендних платежів, відповідно до умов договору, виникає у відповідача щомісяця не пізніше 5 числа кожного попереднього місяця.

Проте, як вбачається із поданого позивачем розрахунку, відповідачем орендна плата не сплачувалась з листопада 2014 року по листопад 2015 року. Докази оплати у передбачені строки у матеріалах справі відсутні.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вказана норма кореспондується зі ст. 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що відповідачем строк оплати порушено, виникла заборгованість, розмір якої підтверджується наявними у матеріалах справи доказами (актами надання послуг за період з листопада 2014 року по листопад 2015 року включно, складеними з урахуванням зазначеного у договорі розміру орендної плати) та становить 24632, 09 грн.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу за договором оренди підлягає задоволенню.

У звязку із неналежним виконанням відповідачем обовязку зі сплати орендних платежів, позивачем, із урахуванням п. 6.5 договору оренди, нараховано штрафні санкції (пеню).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У позовній заяві позивачем не конкретизовано період нарахування пені.

Відповідно до п. 1.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12. 2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок.

На вимогу апеляційного суду, викладену в ухвалі від 09.02.2016 р. позивачем подано детальний розрахунок пені із конкретизацією періодів її нарахування.

Так, заборгованість в сумі 1648,09 грн. виникла 27.11.2014 р. Пеня на вказану суму заборгованості в сумі 365,89 грн. нарахована за період з 28.11.2014 р. по 28.05.2015 р., з них 71 день за обліковою ставкою НБУ 14%, 26 днів 19,5% та 85 днів 30%.

Заборгованість в сумі 1119,21 грн. виникла 28.11.2014 р. Пеня на вказану суму заборгованості в сумі 249,41 грн. нарахована за період з 29.11.2014 р. по 29.05.2015 р., з них 70 днів за обліковою ставкою НБУ 14%, 26 днів 19,5% та 86 днів 30%.

Заборгованість в сумі 1648,09 грн. виникла 26.12.2014 р. Пеня на вказану суму заборгованості в сумі 407,74 грн. нарахована за період з 27.12.2014 р. по 25.06.2015 р., з них 42 дні за обліковою ставкою НБУ 14%, 26 днів 19,5% та 114 днів 30%.

Заборгованість в сумі 869,40 грн. виникла 29.12.2014 р. Пеня на вказану суму заборгованості в сумі 451,47 грн. нарахована за період з 30.12.2014 р. по 22.06.2015 р., з них 39 днів за обліковою ставкою НБУ 14%, 26 днів 19,5% та 117 днів 30%.

Заборгованість в сумі 47,59 грн. виникла 30.12.2014 р. Пеня на вказану суму заборгованості в сумі 11,94 грн. нарахована за період з 31.12.2014 р. по 23.06.2015 р., з них 38 днів за обліковою ставкою НБУ 14%, 26 днів 19,5% та 118 днів 30%.

Заборгованість в сумі 104,87 грн. виникла 27.01.2015 р. Пеня на вказану суму заборгованості в сумі 28,88 грн. нарахована за період з 28.01.2015 р. по 27.07.2015 р., з них 10 днів за обліковою ставкою НБУ 14%, 26 днів 19,5% та 146 днів 30%.

Заборгованість в сумі 2714,57 грн. виникла 30.01.2015 р. Пеня на вказану суму заборгованості в сумі 754,87 грн. нарахована за період з 31.01.2015 р. по 30.07.2015 р., з них 7 днів за обліковою ставкою НБУ 14%, 26 днів 19,5% та 149 днів 30%.

Заборгованість в сумі 1648,27 грн. виникла 27.02.2015 р. Пеня на вказану суму заборгованості в сумі 488,39 грн. нарахована за період з 28.02.2015 р. по 27.08.2015 р., з них 5 днів за обліковою ставкою НБУ 19,5%, 177 днів 30%.

Заборгованість в сумі 1648,00 грн. виникла 31.03.2015 р. Пеня на вказану суму заборгованості в сумі 481,85 грн. нарахована за період з 01.04.2015 р. по 29.09.2015 р., з них 149 днів за обліковою ставкою НБУ 30%, 28 днів 27%, 5 днів 22%.

Заборгованість в сумі 1648,00 грн. виникла 30.04.2015 р. Пеня на вказану суму заборгованості в сумі 460,08 грн. нарахована за період з 01.05.2015 р. по 29.10.2015 р., з них 119 днів за обліковою ставкою НБУ 30%, 28 днів 27%, 35 днів 22%.

Заборгованість в сумі 1648,00 грн. виникла 29.05.2015 р. Пеня на вказану суму заборгованості в сумі 434,35 грн. нарахована за період з 30.05.2015 р. по 30.11.2015 р., з них 86 днів за обліковою ставкою НБУ 30%, 28 днів 27%, 67 днів 22%.

Заборгованість в сумі 1648,00 грн. виникла 30.06.2015 р. Пеня на вказану суму заборгованості в сумі 358,49 грн. нарахована за період з 01.07.2015 р. по 30.11.2015 р., з них 58 днів за обліковою ставкою НБУ 30%, 28 днів 27%, 67 днів 22%.

Заборгованість в сумі 1648,00 грн. виникла 31.07.2015 р. Пеня на вказану суму заборгованості в сумі 274,51 грн. нарахована за період з 01.08.2015 р. по 30.11.2015 р., з них 27 днів за обліковою ставкою НБУ 30%, 28 днів 27%, 67 днів 22%.

Заборгованість в сумі 1648,00 грн. виникла 31.08.2015 р. Пеня на вказану суму заборгованості в сумі 198,12 грн. нарахована за період з 01.09.2015 р. по 30.11.2015 р., з них 24 дні за обліковою ставкою НБУ 27%, 67 днів 22%.

Заборгованість в сумі 1648,00 грн. виникла 30.09.2015 р. Пеня на вказану суму заборгованості в сумі 121,18 грн. нарахована за період з 01.10.2015 р. по 30.11.2015 р., з них 61 день за обліковою ставкою НБУ 22%.

Заборгованість в сумі 1648,00 грн. виникла 30.10.2015 р. Пеня на вказану суму заборгованості в сумі 61,59 грн. нарахована за період з 31.10.2015 р. по 30.11.2015 р., з них 31 день за обліковою ставкою НБУ 22%.

Перевіривши поданий розрахунок пені, колегія суддів дійшла висновку, що він є обґрунтованим та арифметично правильним, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача 5148,76 грн. пені є підставною та підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок інфляційних, колегія суддів дійшла висновку, що він є обґрунтованим та арифметично правильним, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача 3555,81 грн. інфляційних є підставною та підлягає до задоволення.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних, колегія суддів дійшла висновку, що він містить помилки. Перерахувавши розмір річних за період, з якого виникла заборгованість (з кожного 5 числа попереднього місяця з листопада 2014 року по жовтень 2015 року) судом встановлено, що обґрунтованою сумою останніх є 318,95 грн.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача 3% річних підлягає задоволенню частково на суму 318,95 грн. У стягненні 3 % річних в сумі 95,06 грн. слід відмовити.

Також, позивач просить стягнути із відповідача заборгованість з оплати поставленого товару (відповідно до заяви про уточнення підстави позову), вказуючи на порушення відповідачем договору купівліпродажу.

На підтвердження факту продажу позивачем відповідачу товарів та прийняття їх відповідачем надає видаткові накладні: від 9 грудня 2014 року № 3004 на суму 4842,49 грн., від 10 листопада 2014 року № 2781 на суму 2449,99 грн., від 14 листопада 2014 року №2774 на суму 5249,98 грн., від 18 листопада 2014 року №2825 на суму 7583,90 грн., від 24 листопада 2014 року №2862 на суму 5055,94 грн., від 28 листопада 2014 року № 2912 на суму 5454 грн., від 28 листопада 2014 року №2913 на суму 5454 грн. від 28 листопада 2014 року № 3064 на суму 54648, 31 грн., від 1 грудня 2014 року №2924 на суму 9479,88 грн. Також, до накладних додає довіреності на отримання ТМЦ, засвідчені відповідачем.

Вказані видаткові накладні підписані сторонами, скріплені їх печатками, містять необхідні реквізити, передбачені п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, тому є належним доказом того, що фактично відбулась господарська операція (в даному випадку передача/прийняття товарів).

Відповідач прийняв від позивача товар без зауважень.

За загальним правилом господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Разом з тим, згідно зі ст.181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини купівлі-продажу, які регулюються нормами гл. 54 Цивільного кодексу України та гл. 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормою ч. 1 ст. 692 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом, обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі продажу не встановлено інший строк оплати. Відтак обов'язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи статті 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття. Такою ж є правова позиція Верховного Суду України (постанови ВСУ від 19.08.2014 р. у справі №3-78гс14, від 30.09.2014 р. у справі №3-121гс14, від 07.10.2014 р. у справі №3-125гс14).

Також, згідно із п. 1.7 постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Відповідач прийнятий від позивача товар не оплатив, доказів оплати суду не надав.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за поставлений товар, позивач надає видаткові накладні за період з 10.11.2014 р. по 09.12.2014 р. на загальну суму 100218,49 грн.

Однак, з поданого позивачем розрахунку /а.с. 55/ вбачається, що він просить стягнути основний борг за договором купівлі-продажу в сумі 77474,49 грн. за накладними від 28.11.2014 р. на суму 63152,12 грн., від 1 грудня 2014 року на суму 9479,88 грн., від 9 грудня 2014 року на суму 4842,49 грн.

Таким чином, позовна вимога про стягнення основного боргу за проданий товар обґрунтована та підлягає стягненню з відповідача у сумі 77474,49 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку із невиконанням відповідачем зобовязання з оплати отриманого товару, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 2495,82 грн. за період з 28.11.2014 р. по 01.12.2015 р. та 29010,63 грн. інфляційних втрат за період з грудня 2014 року по жовтень 2015 року.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних за період з 28.11.2014 р. по 01.12.2015 р., колегія суддів дійшла висновку про його помилковість.

Проведеним судовою колегією розрахунком встановлено, що сума 3% річних за період з 28.11.2014 р. по 01.12.2015 р. із врахуванням збільшення суми основного боргу складає 2343,00 грн.

Зокрема, з 28.11.2014 р. по 30.11.2014 р. сума боргу складає 63152,12 грн., а сума 3% річних 15,57 грн. З 01.12.2014 р. по 08.12.2014 р. складає 72632 грн., а сума 3% річних 47,76 грн. З 09.12.2014 р. по 01.12.2015 р. сума боргу складає 77474,49 грн., а сума 3% річних 2279,67 грн.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача 2495,82 грн. 3% річних підлягає задоволенню частково, на суму 2343,00 грн.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за період з грудня 2014 року по жовтень 2015 року на суму 29010,63 грн., колегія суддів дійшла висновку про його обґрунтованість та арифметичну правильність.

Отже, позовна вимога про стягнення 29010,63 грн. інфляційних втрат є підставною та підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи позивача, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Місцевим господарським судом повністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин не вбачається підстав, визначених ст. 104 ГПК України, для скасування рішення місцевого господарського суду.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що місцевим господарським судом при прийнятті позовної заяви до розгляду було порушено приписи ст. 58, 63 ГПК України. Однак, якщо порушення правил об'єднання вимог у позовній заяві й мало місце, але прийняте зі спору рішення по суті є правильним, то таке порушення не може вважатися підставою для скасування даного рішення.

Витрати на судовий збір за подання апеляційної скарги в силу приписів ст.49 ГПК України покладаються на відповідача у зв'язку із відмовою у її задоволенні.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі меншому, ніж встановлено законом.

Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати. За подання апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи наведене та майновий характер спору, відповідачу необхідно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2354,91 грн., тоді як відповідно до платіжного доручення від 04.01.2016 р., долученого до апеляційної скарги, відповідачем було сплачено 2310,00 грн. судового збору.

Враховуючи наведене, ухвалою суду від 18.01.2016 р. зобовязано ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Поділлябудматеріали" надати суду докази доплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Хмельницької області від 24.12.2015 р. в сумі 44,91 грн. в строк до 05.02.2016 р.

Відповідач вимоги ухвали суду не виконав,судовий збір не доплатив, докази доплати суду не надав.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход Державного бюджету України недоплачену суму судового збору.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Поділлябудматеріали" на рішення господарського суду Хмельницької області від 24.12.2015 р. у справі № 924/1713/15 залишити без задоволення. Рішення господарського суду Хмельницької області від 24.12.2015 р. у справі № 924/1713/15 залишити без змін.

2. Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Поділлябудматеріали" (Хмельницька область, Хмельницький район, с. Шаровечка, вул. Дзержинського, 2а, ) в доход Державного бюджету України 44,91 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

3. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити господарському суду Хмельницької області.

4. Матеріали справи №924/1713/15 повернути до господарського суду Хмельницької області.

5. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Павлюк І. Ю.