ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2016 Справа № 904/8240/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.

при секретарі судового засідання: Погорєловій Ю.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю від 23.09.2015 б/н;

від відповідача: ОСОБА_2 представник за довіреністю від 18.12.2015 № ББУ/ПУ245/Д/15

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2015 по справі № 904/8240/15 (суддя Петрова В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія «Строй-Альянс», м. Дніпропетровськ

до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», м. Павлоград, Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості за договором підряду, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2015 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг за договором підряду № 14-30/108-У від 28.07.2014 у розмірі 40904,06 грн., пеню у розмірі 20415,15 грн., інфляційні у розмірі 22001,17 грн. та 1249,81 грн. судового збору, а в іншій частині позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неповним (частковим) виконанням відповідачем зобовязань за договором по оплаті за виконану позивачем роботу, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу, пені від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (п. 8.7. договору), інфляційних втрат за прострочення грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України).

Непогоджуючись з рішенням господарського суду відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального права, оскільки останнім справа розглянута за неповного зясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апелянт вважає, що позивачем в порушення ст. 33 ГПК України не доведено належними та допустимими доказами факт виконання робіт по договору, оскільки не надано в повному обсязі документи визначені п. 5.3. договору, зокрема, акта готовності обєкта до експлуатації, з моменту якого у відповідача виникає обовязок щодо остаточного розрахунку за виконані роботи.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.01.2016 апеляційну скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 04.02.2016.

04.02.2016 у судовому засіданні оголошувалася перерва до 18.02.2016.

18.02.2016 на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого, представник позивача заперечує необхідність підписання ОСОБА_1 готовності об'єкта до експлуатації, оскільки згідно умов п. 1.1. додаткової угоди до договору, об'єктом будівництва була споруда контейнерного типу - контрольно пропускного типу на шахті "Дніпровська" (рухоме майно), яка не потрібує введення в експлуатацію.

18.02.2016 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судова колегія в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставинам справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.07.2014 між відповідачем (замовником) та позивачем (підрядником) укладено договір № 14-30/108-У, згідно п. 1.1., 1.2. якого в порядку та на умовах, передбачених даним договором, підрядник зобовязується власними силами та на власний ризик виконати роботи з урахуванням додаткової угоди № 2 у суворій відповідності до Робочого проекту, а замовник зобовязується прийняти та оплатити ремонтно-будівельні та проектні роботи на встановлення (далі - роботи) споруди контейнерного типу - контрольно-пропускного пункту (далі - обєкт) на шахті Дніпровська ПСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у відповідності до умов договору.

Місцем виконання робіт є шахта Дніпровська, розташована за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Тельмана, вул. Садова, 106 (п. 1.3. договору).

Пунктом 3.1. договору (з урахуванням додаткової угоди № 2, а. с. 84), передбачено строки виконання всіх робіт за договором:

- початок - протягом 5 календарних днів з моменту підписання договору;

- закінчення робіт - 31.10.2014.

Відповідно до п. 4.1. договору, приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за актами приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в), довідками про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3) підписані уповноваженими представниками обох сторін.

Згідно п. 4.2. договору, після закінчення виконання робіт по об'єкту комісією, що складається з уповноважених представників замовника та підрядника, здійснюється перевірка готовності обєкта до експлуатації, за результатами якої оформлюється ОСОБА_1 готовності об'єкта до експлуатації.

Згідно п. 5.1. договору, вартість робіт за договором узгоджується сторонами у кошторисній документації, яка є невід'ємною частиною договору, та складає 226057,64 грн., в т.ч. ПДВ 20 % - 37676,27грн. (будівельно-монтажні роботи - 220057,64 грн., в т.ч. ПДВ 20 % - 36676,27грн.; проектні роботи - 6000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20 % - 1000,00 грн.). Вартість робіт включає в себе вартість необхідних для виконання робіт матеріалів та/або обладнання, інших витрат підрядника, пов'язаних з виконанням робіт та плату за виконану ним роботу згідно договірної ціни і кошторисної документації, які є невід"ємною частиною договору.

Згідно п. 5.2. договору узгоджена сторонами у відповідності до п. 5.1. договору вартість робіт є остаточною та може бути змінена тільки за взаємною письмовою згодою сторін у випадку внесення замовником змін та/або доповнень в обємі робіт згідно п. 2.7. договору.

Згідно п. 5.3. договору, оплата робіт здійснюється замовником щомісяця шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника протягом 90 календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3) та виставлення рахунку підрядником.

Остаточний розрахунок за всі виконані підрядником і прийняті замовником роботи здійснюється протягом 90 календарних днів з моменту підписання сторонами ОСОБА_1 готовності обєкту до експлуатації.

Відповідно до п. 6.1. договору підрядник зобовязаний, зокрема: виконати роботи в обємі та в строки, передбачені умовами договору, та з належною якістю; за три календарні дні повідомити замовника про готовність виконаних робіт до приймання та здати виконані роботи у відповідності до умов договору; щомісяця надавати акт виконаних робіт на паперовому носії та в електронному вигляді.

До обовязків замовника згідно п. 6.2. договору відноситься, зокрема, обовязок оглянути виконані роботи, а у випадку виявлення допущених підрядником в роботі порушень та/або відхилень від умов договору або інших недоліків - негайно заявити про них підряднику.

Договір набирає чинності в день його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2014, а у випадку неналежного виконання сторонами усіх взятих на себе зобовязань - до їх повного виконання (п. 10.1. договору).

Місцевим господарським судом встановлено, що позивач (підрядник) виконав роботи на загальну суму 185127,51 грн., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт № 26-14 від 07.10.2014 на суму 144223,45 грн. (ремонтно-будівельні роботи) та № 29-14 від 30.10.2014 на суму 34904,06 грн. (ремонтно-будівельні роботи), а також актом здачі - приймання робіт № 30-14 від 30.10.2014 на суму 6000,00 грн. (проектні роботи), які підписані сторонами без зауважень (а. с. 35-43).

Виконання робіт за договором також підтверджується наявними в матеріалах справи копіями довідок про вартість виконаних робіт (а. с. 95-96).

Враховуючи умови договору, відповідач повинен здійснити оплату за актом приймання виконаних будівельних робіт № 26-14 05.01.2015, за актом приймання виконаних будівельних робіт № 29-14 28.01.2015, за актом здачі - приймання робіт № 30-14 28.01.2015.

Як вбачається із матеріалів справи та підтверджується сторонами, відповідач свої зобовязання за договором виконав частково, сплативши позивачу за виконання в жовтні будівельних робіт 144223,45 грн. (платіжне доручення від 12.03.2015 № 339507, а. с. 77).

Станом на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за договором, згідно акту приймання виконаних будівельних робіт № 29-14 від 30.10.2014 та акту здачі - приймання робіт № 30-14 від 30.10.2014 складає 40904,06 грн., що підтверджується матеріалами справи, та підлягає до стягнення.

Відповідач не визнає вимоги позивача та вважає передчасними позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором підряду, оскільки остаточний розрахунок за виконані роботи виникає лише після підписання сторонами акта готовності обєкта до експлуатації, а останній сторонами не складався та не підписаний.

Вищевказані обставини і є причиною виникнення даного спору.

Укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором, який містить у собі ознаки договору підряду, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 розділу ІІІ Книги пятої ЦК України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Пунктом 1 ст. 193 ГК України передбачено, що субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Станом на день розгляду справи в суді першої інстанції та під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач в порушення умов договору не розрахувався за виконану роботу в повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів вважає правильним рішення місцевого господарського суду про стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 40904,06 грн.

Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За загальним правилом, встановленим ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 8.7. договору, у випадку порушення замовником своїх зобовязань, що обумовлені п. 5.3. договору, замовник виплачує підряднику пеню, що діє на момент порушення зобовязання, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобовязання.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення у загальній сумі 23494,49, а саме:

- за актом № 6-14 за період з 06.01.2015 по 12.03.2015, у сумі 9256,51 грн.;

- за актом №29-14 за період з 29.01.2015 по 14.09.2015, у сумі 12149,48 грн.

- за актом № 30-14 за період з 29.01.2015 по 14.09.2015, у сумі 2088,50 грн.

Однак місцевий господарський суд, з висновком якого погоджується й колегія суддів встановив, що позивачем не правильно визначено періоди нарахування пені за актами, з огляду на наступне.

Так, за актом № 26-14 позивачем при розрахунку суми пені враховано день оплати відповідачем виконаних робіт (12.03.2015 за платіжним дорученням, (а. с. 77), а тому місцевим господарським судом здійснено власний перерахунок суми пені, згідно якого за період з 06.01.2015 по 11.03.2015 до стягнення підлягає пеня у сумі 9076,32 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано (ч. 5 ст. 236 ГК України).

Оскільки за актом від 30.10.2014 № 29-14 останній день для оплати припадає на 28.01.2015, відповідно судом першої інстанції пеня нарахована за період з 29.01.2015 по 29.07.2015 (в межах 6 місячного строку 182 дні) у сумі 9675,60 грн.

За актом від 30.10.2014 № 30-14 останній день для оплати припадає на 28.01.2015, місцевим господарським судом пеня розрахована за період з 29.01.2015 по 29.07.2015 (в межах 6 місячного строку за 182 дні) у сумі 1663,23 грн.

Всього за трьома актами виконаних робіт до стягнення з відповідача підлягає пеня у сумі 20415,15 грн.

Розрахунок суми пені перевірений колегією суддів, відповідає матеріалам справи та підлягає задоволенню відповідно до розрахунку, який правильно здійснено місцевим господарським судом. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені правомірно відмовлено місцевим господарським судом.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просив стягнути з відповідача інфляційні у розмірі 43490,46 грн., а саме:

- за актом № 26-14 з січня 2015 по березень 2015;

- за актом № 29-14 з лютого 2015 по липень 2015;

- за актом № 30-14 з лютого 2015 по липень 2015.

Місцевим господарським судом здійснено перерахунок інфляційних втрат, а саме:

- за актом № 26-14 за лютий місяць 2015 року (наступний за місяцем, в якому мав бути здійснений платіж), без урахування березня 2015 року (в якому здійснена оплата) інфляційні складають 7643,84 грн.;

- за актом № 29-14 з лютого 2015 року по липень 2015 року інфляційні складають 12251,33 грн.;

- за актом № 30-14 з лютого 2015 року. по липень 2015 року інфляційні складають 2106,00 грн., що разом становить 22001,17 грн. та підлягає до стягнення. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних місцевим господарським судом правомірно відмовлено.

Розрахунок місцевого господарського суду сум втрат від інфляції за вказаними актами виконаних робіт перевірено колегією суддів, він відповідає вимогам п. 3.2. Постанови пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», згідно якої розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Таким чином, місцевим господарським судом правомірно стягнуто з відповідача на користь позивача інфляційні, у загальній сумі 22001,17 грн., а в іншій частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних правомірно відмовлено.

Доводи апелянта про відсутність підстав для стягнення суми основного боргу, яка у розумінні абзацу другого пункту 5.3. договору є кінцевим розрахунком за виконані роботи, для здійснення оплати якої має бути складено акт готовності обєкту до експлуатації, який на даний час ще не оформлений, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вказувалося вище, позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за договором підряду № 14-30/108-У від 28.07.2014 у сумі 40904,06 грн. згідно акту приймання виконаних будівельних робіт № 29-14 від 30.10.2014 та акту здачі - приймання робіт № 30-14 від 30.10.2014.

Абзацом першим п. 5.3. договору сторони погодили щомісячну оплату робіт замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника протягом 90 календарних днів з моменту підписання сторонами ОСОБА_1 приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3) та виставлення рахунку підрядником.

Згідно абзацу другого п. 5.3. договору, остаточний розрахунок за всі виконані підрядником і прийняті замовником роботи здійснюється протягом 90 календарних днів з моменту підписання сторонами ОСОБА_1 готовності обєкта до експлуатації.

Колегія суддів вважає, що абзац другий пункту 5.3 договору закріплює положення про кінцеві розрахунки між сторонами стосовно тих правовідносин, які можуть виникнути після підписання сторонами ОСОБА_1 готовності обєкта до експлуатації, оскільки на відповідному етапі сторони можуть заявити претензії, що витікають з підрядних правовідносин, як-то, про недоліки виконаних підрядних робіт, тощо.

При цьому, абзацом другим пункту 5.3. договору передбачено остаточний розрахунок за всі виконані роботи, а не оплата якоїсь частки виконаних робіт.

Таким чином, відсутність підписаного між сторонами ОСОБА_1 готовності обєкта до експлуатації не виключає обовязку відповідача здійснювати оплати за виконані підрядні роботи щомісяця на підставі актів приймання виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт, що передбачено абзацом першим п. 5.3. договору.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим господарським судом України (постанова від 07.06.2007 по справі № 8/190/06).

З урахуванням вищезазначеного доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі задоволенню не підлягають, а тому рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2015 по справі № 904/8240/15 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскарженою у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 23.02.2016

Головуючий Ю.Б. Парусніков

Судді Л.М. Білецька

ОСОБА_4