ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 р. Справа № 923/1968/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Черковій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Виробничого кооперативу "Семеновод", с.Мирне Херсонської області

до: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Мирне Херсонської області

про стягнення заборгованості в сумі 49 015 грн. 44 коп. та розірвання договору оренди

за участю представників сторін:

від позивача - Авер'янова В.О., представник за довіреністю № 55 від 30.11.2015р.;

від відповідача - ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Цюрупинським РС УДМС України в Херсонській області - 28.04.2015р., ОСОБА_3, представник за довіреністю від 15.01.2016р.

Виробничий кооператив "Семеновод", с.Мирне Херсонської області (позивач) звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 49 015, 44 грн. та розірвання договору оренди від 29.04.2009р.

Представник позивача в ході судового засідання підтримав вимоги, викладені у позовній заяві.

Розгляд справи за клопотанням відповідача відбувався поза межами строку, встановленого ст.69 ГПК України.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні 16.02.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, дослідивши наявні матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

29 квітня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Семеновод» (позивач, орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач, орендар) укладено Договір оренди майна з правом викупу (далі - договір) (а.с.12), за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування з правом викупу майновий комплекс, який розташований за адресою: Херсонська область, Цюрупинський район, с.Мирне.

Відповідно до п.1.1., п.1.2. Статуту Виробничого кооперативу «Семеновод» (а.с.20-27) Виробничий кооператив «Семеновод» створений у зв'язку з реорганізацією шляхом перетворення Відкритого акціонерного товариства «Семеновод». Виробничий кооператив «Семеновод» є повним правонаступником усіх прав і обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Семеновод».

Відповідно до ч. 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За умовами п.4.1. договору розмір орендної плати за весь майновий комплекс складає 663,52 грн. В пункті 4.3. договору сторони домовились, що орендна плата сплачується орендарем щомісячно в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 15 числа кожного місяця починаючи з 01.05.2011 року.

Строк оренди складає 49 років з моменту прийняття орендованого об'єкта.

Матеріалами справи підтверджується, що між сторонами 05.05.2009 року було підписано акт приймання-передачі майна - майнового комплексу «Молочнотоварна ферма ВАТ «Семеновод» площею 2419,6 кв.м., розташована за адресою: Херсонська область, Цюрупинський район, с.Мирне.

Позивач стверджує, що відповідач жодного разу не сплатив орендну плату; просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати в сумі 35938,08 грн., 12052,16 грн. інфляційних, 1025,10 грн. річних, а також просить розірвати договір оренди майна з правом викупу від 29 квітня 2009 року.

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно приписів ч.1 ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Статтею 793 ЦК України передбачено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно приписів ст..794 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Зі нормами ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно приписів п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» - з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Проаналізувавши умови договору, надані сторонами докази, судом встановлено, що сторони взагалі не обговорювали питання нотаріального посвідчення договору.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві, оскільки вони не спростовують обставини, встановлені судом при розгляді справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що укладений між позивачем та відповідачем договір є нікчемним, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано належних доказів існування обставин, що були б підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За приписами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного рішення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1.Відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

(Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом).

Повний текст рішення складено 22.02.2016 р.

Суддя В.В.Литвинова