ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

24 лютого 2016 р.
Справа № 902/581/15

За скаргою № 5/11 від 04.11.2015р. про визнання неправомірною постанови ВП№ 49096320 від 26.10.2015р. головного державного виконавця Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції Дембіцької Н. В. про відмову у відкритті виконавчого провадження та її скасування
у справі за позовом: Малого приватного підприємства Фірма "Альфа-М"

до: Військової частини НОМЕР_1

про стягнення боргу 32496,54 грн.

Головуючий суддя Говор Н.Д.
Cекретар судового засідання Мовчан Г.М.
Представники :
позивача ( скаржника) : Максименко Ю.Ф. - директор

відповідача : Кукуруза Р.В. за дорученням від 04.01.2016 р.

Замостянського ВДВС : Дембіцька Н.В. за дорученням від 03.02.2016 р.

Головного управління державної казначейської служби :

Бубела Н.А. за дорученням від 04.01.2016 р.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Вінницької області від 03.06.2015р. у справі № 902/581/15 позов задоволено частково. Вирішено стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь Малого приватного підприємства Фірма "Альфа-М" 29 321,67 грн. інфляційних втрат, 1433,73 грн. 3% річних, 917,21 грн. судового збору, 622,19 грн. судових витрат, пов`язаних із витратами на участь представника у судових засіданнях. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 7 396,94 грн., інфляційних втрат в сумі 25 291,76 грн. відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.08.2015р. рішення господарського суду Вінницької області від 03.06.2015 р. справі № 902/581/15 залишено без змін, а апеляційну скаргу позивача - Малого приватного підприємства "Альфа-М" - без задоволення.

24.09.2015р. видано наказ про примусове виконання рішення суду по даній справі.

19.11.2015 р. Мале приватне підприємство Фірма "Альфа-М" подало скаргу № 5/11 від 04.11.2015р. про визнання неправомірною постанови ВП№ 49096320 від 26.10.2015р. головного державного виконавця Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції Дембіцької Н. В. про відмову у відкритті виконавчого провадження та її скасування, зобов`язання ВДВС прийняти наказ від 24.09.2015 р. по справі № 902/581/15, виданий Господарcьким судом Вінницької області до виконання згідно ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та п. 7 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого Постановою КМУ від 03.08.2011 р. №845. Крім того просить проводити судове засідання за участі представника скаржника в режимі відеоконференції в приміщенні Оболонського районного суду м. Києва та процесуальні документи надсилати в електронному вигляді.

Подана скарга мотивована тим, що державним виконавцем неправомірно відмовлено у відкритті виконавчого провадження за заявою стягувача № 17/10 від 12.102015 р. та повернуто наказ без виконання з посиланням на п.1 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а саме прикінцевих та перехідних положень цього закону та на п.3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМУ від 03.08.2011 р. №845 . Державний виконавець відмовляючи у відкритті виконавчого провадження прийшов до висновку, що відповідно до зазначеного Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів.

Таке обґрунтування Постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження скаржник вважає неправомірним , оскільки Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено особливості виконання рішень суду про стягнення коштів для трьох випадків, а саме:

1) у випадку коли боржником є державний орган, виконання рішень суду здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Тобто у цьому випадку виконавчий документ стягувач подає на виконання безпосередньо до Держказначейства України.

2) у випадку коли боржником є державне підприємство або юридична особа, виконання рішень суду про стягнення коштів здійснюється в порядку , визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Тобто відповідно до приписів частини 2 та 3 ст. 4 Закону виконавчий документ стягувач подає до Відділу ДВС.

3) у випадку, коли рішення суду про стягнення коштів, що набрали законної сили , які видані або ухвалені до набрання чинності Закону , відповідні виконавчі документи подаються до органу ДВС, який після їх реєстрації передає на виконання до органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Вважає, що ДВС неправомірно не застосувала приписи ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» , оскільки боржник є юридичною особою , а не державним органом , і рішення про стягнення коштів видане після набрання чинності цим Законом.

Скаржник стверджує, що посилання державного виконавця на п. 3 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників», як на підставу відмови у відкритті виконавчого провадження є хибним, оскільки у всіх трьох передбачених Законом випадках виконання рішення здійснюється органами Держказначейства України, але порядок надходження до них виконавчих документів різний, що не суперечить вимогам п.3 Порядку.

Відповідач не скористався своїм правом надання письмових пояснень щодо скарги Малого приватного підприємства Фірми "Альфа-М" № 5/11 від 04.11.2015р. на дії головного державного виконавця Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції Дембіцької Н. В.

Замостянський Відділ ДВС Вінницького міського управління юстиції у своїх Запереченнях від 03.12.15 р. доводи скарги не визнав. Стверджує, що діяв у відповідності до законодавства, зокрема частини 2 ст. 3 Закону «Про виконавче провадження», якою визначено, що рішення про стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до вказаного Порядку документи для стягнення за рішеннями суду повинні подаватися стягувачем безпосередньо до органу Казначейства .

Стверджує, що державні виконавці позбавлені можливості проводити будь-яке списання коштів за виконавчими документами за якими боржниками є державні органи.

На думку Замостянського ВДВС, відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» до органу державної виконавчої служби можуть бути подані лише виконавчі документи , які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, згідно із Прикінцевими та перехідними положенням Закону.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу суду скарга № 5/11 від 04.11.2015р. розподілена судді Говор Н.Д.

Ухвалою від 23.11.2015р. скаргу Малого приватного підприємства Фірми "Альфа-М" № 5/11 від 04.11.2015р. про визнання неправомірною постанову ВП№ 49096320 від 26.10.2015р. головного державного виконавця Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції Дембіцької Н. В. про відмову у відкритті виконавчого провадження та її скасування призначено до розгляду в судовому засіданні на 03.12.15р.

23.11.2015р. до Господарського суду Вінницької області надійшов запит Рівненського апеляційного господарського суду № 01-26/902/581/15/6551/15 від 17.11.2015р. щодо надіслання матеріалів справи № 902/581/15 для подальшого скерування до Вищого господарського суду України, у зв`язку з надходженням касаційної скарги Малого приватного підприємства Фірми "Альфа-М" на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.08.2015 року.

Ухвалою від 24.11.2015р. зупинено провадження у справі № 902/581/15 до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги Малого приватного підприємства Фірми "Альфа-М" на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.08.2015 року, а матеріали справи № 902/581/15 надіслано до Рівненського апеляційного господарського суду.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.01.2016р. в задоволенні касаційної скарги Малого приватного підприємства Фірми "Альфа-М" на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.08.2015 року у справі № 902/581/15 відмовлено. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.08.2015 року у справі № 902/581/15 залишено без змін.

20.01.2016 р. справа № 902/581/15 повернулась до Господарського суду Вінницької області.

Ухвалою від 21.01.2016 р. поновлено провадження у справі 902/581/15 . Розгляд скарги Малого приватного підприємства Фірми "Альфа-М" № 5/11 від 04.11.2015р. про визнання неправомірною постанови ВП№ 49096320 від 26.10.2015р. головного державного виконавця Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції Дембіцької Н. В. про відмову у відкритті виконавчого провадження та її скасування призначено на "03" лютого 2016 р. , задоволено клопотання скаржника про проведення судового засідання в режимі відеоконференції через Оболонський районний суд м. Києва (вул. Маршала Тимошенко, 2Є, м. Київ, 04212).

Розгляд скарги відкладався на 24.02.2016 р.

Розглянувши матеріали поданої скарги , заслухавши представників сторін, ДВС, оцінивши подані суду докази, суд встановив наступне.

03.06.2015 р. Господарським судом Вінницької області у справі № 902/581/15 прийнято рішення , яким вирішено стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь Малого приватного підприємства Фірма "Альфа-М" 29 321,67 грн. інфляційних втрат, 1433,73 грн. 3% річних, 917,21 грн. судового збору, 622,19 грн. судових витрат, пов`язаних із витратами на участь представника у судових засіданнях. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 7 396,94 грн., інфляційних втрат в сумі 25 291,76 грн. відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.08.2015р. рішення господарського суду Вінницької області від 03.06.2015 р. справі № 902/581/15 залишено без змін, а апеляційну скаргу позивача - Малого приватного підприємства "Альфа-М" - без задоволення.

24.09.2015 р. видано наказ про примусове виконання рішення суду по даній справі.

12.10.2015 р. позивач звернувся до Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі вищезазначеного наказу.

26.10.2015 р. Головний державний виконавець Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дембіцька Н.В. винесла Постанову ВП № 49096320 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) наказу № 902/581/15, виданого 24.09.2015 р. Господарським судом Вінницької області про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь Малого приватного підприємства Фірма "Альфа-М" 29 321,67 грн. інфляційних втрат, 1433,73 грн. 3% річних, 917,21 грн. судового збору, 622,19 грн. судових витрат, пов`язаних із витратами на участь представника у судових засіданнях.

Постанова прийнята з підстав п. 4 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». В Постанові зазначено, що у процесі проведеної перевірки встановлено, що відповідно до п.1 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження» , з урахуванням особливостей Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а саме відповідно до прикінцевих та перехідних положень цього закону виконавчі документи за рішенням суду про стягнення коштів або рішень суду, що набрали законної сили, видані або ухвалені до набрання чинності Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (01.01.2013 року, зі змінами від 19.09.2013 року) подаються до органу державної виконавчої служби. Дане судове рішення набрало законної сили 26 серпня 2015 р. Крім того, відповідно до постанови КМУ від 30.01.2013 №45 «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 3 серпня 2011 № 845 внесено зміни до постанови КМУ № 845 від 03.08.2011 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ. Порядок виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами, які відповідно до закону мають приймати рішення. Пункт 3 даного Порядку передбачає, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржника виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів ( про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну) , про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань ( залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій) Враховуючи вищевикладене, дані обставини виключають можливість виконання данного рішення органом державної виконавчої служби.

Надаючи оцінку правомірності даної Постанови , суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів скарги, 12.10.2015 р. Мале приватне підприємство Фірма "Альфа-М" пред`явив до Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції наказ господарського суду Вінницької області від 24.09.2015 р. у справі № 902/581/15.

Приймаючи постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець посилався на п.4 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

Суд вважає доводи скаржника обґрунтованими з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються податковими органами, банками та іншими фінансовими установами.

За приписами ч. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до частини другої ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" і пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України Постановою Кабінет Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845 був затверджений Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

Згідно пункту 3 вказаного Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 24 зазначеного порядку визначено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Так, вказаний Порядок дійсно визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників. Однак, випадки та особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державних органів та підприємств, організацій, установ визначено Законом України „Про гарантії держави щодо виконання судових рішень № 4901-VI від 05.06.2012 р.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України „Про гарантії держави щодо виконання судових рішень цим Законом встановлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання. Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є

державний орган ;

державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство);

юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

В розумінні положень ст. 2 вказаного Закону відповідач є юридичною особою.

Статтею 4 цього ж Закону визначено особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства. Зокрема, ч. 1, 2, 3 ст. 4 Закону передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

При цьому згідно з п.п. 2-4, 9 ч. 1 ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення; 4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа; 9) якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

З наведеного вбачається, що державна виконавча служба вправі відкривати виконавчі провадження, боржником за якими є органи державної влади, державні підприємства, установи, організації, юридичні особи.

Слід зазначити , що Постановою Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 24.06.2015 р. наголошено, що державний виконавець зобов`язаний відмовити у відкритті виконавчого провадження за виконавчими документами, згідно з якими боржниками є державні органи, у тому випадку, якщо стягувачем за цим виконавчим документом є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належить до комунальної власності, оскільки на такі рішення суду відповідно до частини 2 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» дія цього Закону не поширюється.

Такого ж висновку дійшов Вищий господарський суд у справі № 916/859/14.

З наявної у матеріалах справи довідки з ЄДРПОУ вбачається, що стягувач Мале приватне підприємство «Фірма Альфа-М» є підприємством приватної форми власності, отже в даному випадку положення статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» підлягають застосуванню.

Посилання Замостянського ВДВС у оскаржуваній постанові на Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» як на підставу відмови у прийнятті виконавчого документа є хибними, оскільки вказані положення стосуються лише виконавчих документів , які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом ( до 01.01.2013), згідно із Прикінцевими та перехідними положенням Закону .

В той же час рішення господарського суду Вінницької області у справі № 902/581/15 винесено 03.06.2015 р.

Відповідно до ст. 1. Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання, тобто саме таких , які були видані або ухвалені після набрання чинності Законом , а також інших згідно із Прикінцевими та перехідними положенням Закону.

Крім цього суд вважає за необхідне зазначити, що відмовляючи у відкритті виконавчого провадження , державний виконавець посилався на п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року (далі - Порядок), відповідно до якого рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Виходячи з положень вказаного Порядку, боржниками є визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

З матеріалів відмовного виконавчого провадження вбачається, що Відділом державної виконавчої служби при винесенні оскаржуваної постанови не було встановлено, чи є Військова частина НОМЕР_1 боржником в розумінні визначеному Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядком.

Таким чином, виходячи з вищенаведених положень Закону України „Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, наказ суду у даній справі на виконання судового рішення про стягнення з відповідача коштів підлягає прийняттю до виконання державним виконавцем та виконанню в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", але з урахуванням особливостей, встановлених Законом „Про гарантії держави щодо виконання судових рішень.

За таких обставин суд вважає неправомірними дії Головного державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дембіцької Н.В. по винесенню Постанови від 26.10.2015 р. ВП № 49096320 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) наказу № 902/581/15, виданого 24.09.2015 р. Господарським судом Вінницької області про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь Малого приватного підприємства Фірма "Альфа-М" 29 321,67 грн. інфляційних втрат, 1433,73 грн. 3% річних, 917,21 грн. судового збору, 622,19 грн. судових витрат, пов`язаних із витратами на участь представника у судових засіданнях .

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності з п. 9.1, 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Таким чином суд дійшов висновку про задоволення скарги № 5/11 від 04.11.2015р. про визнання неправомірною постанови ВП№ 49096320 від 26.10.2015р. головного державного виконавця Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції Дембіцької Н. В. про відмову у відкритті виконавчого провадження та її скасування та зобов`язання державного виконавця до вчинення дій з відкриття виконавчого провадження з виконання наказу від 24.09.2015 р. по справі № 902/581/15, виданого Господарським судом Вінницької області .

Керуючись статтями 121-2, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Скаргу Малого приватного підприємства Фірма «Альфа-М» № 5/11 від 04.11.2015р. на дії головного державного виконавця Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції Дембіцької Н. В. задовольнити.

Визнати неправомірною постанову ВП № 49096320 від 26.10.2015р. головного державного виконавця Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції Дембіцької Н. В. про відмову у відкритті виконавчого провадження та її скасувати.

Зобов`язати Замостянський ВДВС Вінницького міського управління юстиції вчинити дії з відкриття виконавчого провадження з виконання наказу від 24.09.2015 р. по справі № 902/581/15, виданого Господарським судом Вінницької області .

Суддя Говор Н.Д.

віддрук 5. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу МПП Фірма " Альфа-М"

(вул. Героїв Дніпра, 5, кв. 45, м. Київ-209)

3 - відповідачу в/ч А 2656

(м. Вінниця - 7, 21007)

4 - Замостянський ВДВС

(вул. Соборна,15-а , м. Вінниця, 21050)

5 - Головне управління державної казначейської служби України у Вінницькій області ( 21000 м. Вінниця, вул. Пирогова,29 )