ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року Справа № 922/3929/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Прокопанич Г.К.

Суддів Львова Б.Ю.

Палія В.В.

за участю представників:

Позивача: Аврамової С.П., дов. від 19.02.2016 № б/н;

Відповідача: Косолапова А.Г. - голови, посв. від 21.06.2011 № 726;

розглянувши касаційну скаргу сільськогосподарського виробничого кооперативу "Новомиколаївський" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.12.2015

у справі № 922/3929/15 господарського суду Харківської області

за позовом сільськогосподарського виробничого кооперативу "Новомиколаївський"

до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року сільськогосподарський виробничий кооператив "Новомиколаївський" (далі - Позивач/Кооператив) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення), просив визнати недійсним рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.04.2015 № 85-р/к у справі № 2/02-30-15 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення АМК) щодо порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку з боку сільськогосподарського виробничого кооперативу "Новомиколаївський" (т. 1. а.с. 4-12).

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.08.2015 (суддя Кухар Н.М.) позов задоволено повністю. Вирішено питання розподілу судових витрат (т. 1, а.с. 223-231).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.12.2015 (головуючий Істоміна О.А., судді Барбашова С.В., Білецька А.М.) рішення господарського суду Харківської області від 27.08.2015 скасовано, прийнято нове про відмову у позові (т. 2, а.с. 44-56).

Не погодившись з прийнятим апеляційною інстанцією судовим актом, сільськогосподарський виробничий кооператив "Новомиколаївський" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, просив постанову апеляційної інстанції скасувати, рішення місцевого господарського суду залишити в силі, посилаючись на порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст. ст. 43 ГПК України, ст. ст. 12, 13, 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", Указу Президента України від 02.02.2002 № 92/2002 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток паїв" (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 1908.2008 № 725/2008) (т. 2, а.с. 68-75).

Ухвалою Вищого господарського суду України від 03.02.2016 касаційну скаргу сільськогосподарського виробничого кооперативу "Новомиколаївський" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 23.02.2016 (т. 2, а.с. 67).

22.02.2016 від позивача надійшли доповнення до касаційної скарги, в яких заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд.

У відзиві на касаційну скаргу та запереченнях на доповнення до касаційної скарги Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення і просить залишити його без змін, а скаргу - без задоволення.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду скарги.

У судовому засіданні 23.02.2016 представник позивача висловила прохання передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи та порушення саме судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Рішенням АМК:

- Кооператив визнано таким, що за підсумками діяльності протягом 2010-2014 років та станом на квітень 2015 року займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з набуття в оренду земельних ділянок часток (паїв) у межах орендованих ним земельних часток (паїв) на території Новомиколаївської та Мечебилівської сільських рад Барвінківського району Харківської області;

- визнано, що Кооператив, не привівши у відповідність з Указом Президента України від 02.02.2002 № 92/2002 (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 19.08.2008 № 725/2008) договори оренди землі з власниками земельних часток (паїв) у частині встановлення розміру орендної плати не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене ч. 1 ст. 13, п. 2 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон № 2210) у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, а саме, бездіяльність, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів (власників земельних часток (паїв)), яка була б неможливою за умови існування значної конкуренції на ринку послуг з набуття в оренду земельних часток (паїв);

- за наведені порушення на Кооператив накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн. та зобов'язано припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом ініціювання внесення змін до договорів оренди землі в частині визначення розміру орендної плати відповідно до чинного законодавства України (т. 1, а.с. 19-30).

Приймаючи оспорюване рішення, Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України виходило з того, що станом на 28.04.2015 кількість договорів оренди землі, укладених сільськогосподарським виробничим кооперативом "Новомиколаївський" з власниками земельних часток (паїв), які передбачають розмір орендної плати у розмірі, меншому 3% від нормативної оцінки землі з урахуванням індексу інфляції (у переважній більшості таких договорів розмір орендної плати становить 1,5%), складає 44 договори, які не відповідають Указу Президента України від 02.02.2002 № 92/2002 (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 19.08.2008 № 725/2008). При цьому сільськогосподарський виробничий кооператив "Новомиколаївський" не вчинив дій щодо приведення умов цих договорів відповідно до змісту зазначеного Указу Президента України.

Причиною спору зі справи стало питання про наявність або відсутність підстав для визнання Рішення АМК недійсним.

Згідно з приписом частини першої статті 59 Закону № 2210 підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

У відповідності до частини першої статті 12 Закону № 2210 суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; він не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Відповідно до частини другої цієї статті Закону № 2210 монопольним (домінуючим) вважається становище суб'єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, якщо він не доведе, що зазнає значної конкуренції.

За змістом частини першої статті 13, пункту 2 статті 50 Закону № 2210 дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку є зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку та порушенням законодавства про захист економічної конкуренції (цього Закону).

Указом Президента України від 19.08.2008 № 725/2008 внесено зміни до статті 1 Указу Президента України від 02.02.2002 № 92/2002 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)", а саме: запроваджено плату за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та передбачено поступове збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.

Цей Указ набрав чинності з дня його опублікування.

У попередній редакції цієї статті орендна плата визначалася у розмірі 1,5% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю).

Відповідно до частини другої статті 21 Закону України "Про оренду землі" розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Частиною другою статті 23 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку (стаття 30 Закону України "Про оренду землі").

З урахуванням наведених положень Закону України "Про оренду землі" зацікавлена сторона (орендодавець чи орендар) може звернутися з пропозицією про внесення за погодженням сторін змін до договору оренди земельних ділянок і земельних часток (паїв), зокрема, щодо встановлення орендної плати у розмірі, визначеному Указом Президента України від 19.08.2008 № 725/2008, а в разі недосягнення згоди - передати спір на вирішення суду.

В Указі Президента України від 19.08.2008 № 725/2008 не міститься посилання на те, що його дія поширюється на договори, які укладені до набрання ним чинності, у зв'язку з чим змінити розмір орендної плати можна лише за згодою сторін.

При цьому ні зазначеним Указом, ані положеннями чинного законодавства, якими врегульовано відносини з оренди землі, на орендаря не покладається обов'язку ініціювати приведення орендної плати у відповідність до зазначеного Указу.

Отже, відносини між сторонами договору оренди є цивільно-правовими.

Місцевий господарський суд повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, яким надав необхідну оцінку, з дотриманням наведених норм матеріального та процесуального права і з наведенням відповідного мотивування, встановивши, що Відділенням у прийнятті Рішення АМК неправильно застосовані перелічені норми матеріального права, - дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для визнання Рішення АМК недійсним, а тому з врахуванням приписів ст. 59 Закону № 2210 правомірно задовольнив позов.

Натомість, апеляційною інстанцією без достатніх правових підстав було скасовано обгрунтоване рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1119 ГПК України передбачено, що касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає за необхідне скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого господарського суду, який здійснив передбачений процесуальним законом комплекс заходів для встановлення дійсних обставин справи, надавши їм відповідну оцінку за правилами ст. 43 ГПК України.

Водночас підстав для передачі справи на новий розгляд, у тому числі до суду апеляційної інстанції не вбачається.

Відзив на касаційну скаргу та заперечення на доповнення до касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції в силу приписів ст. 1117 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 49 ГПК України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

З врахуванням вищезазначеного сплачений сільськогосподарським виробничим кооперативом "Новомиколаївський" судовий збір у розмірі 1 461,60 грн. за розгляд касаційної скарги повинен бути відшкодований Харківським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України.

Керуючись ст.ст. 49, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу сільськогосподарського виробничого кооперативу "Новомиколаївський" задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.12.2015 у справі № 922/3929/15 скасувати.

Рішення господарського суду Харківської області від 27.08.2015 у справі № 922/3929/15 залишити в силі.

Стягнути з Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (місцезнаходження: 61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 6 під'їзд, 1 поверх; ) на користь сільськогосподарського виробничого кооперативу "Новомиколаївський" (місцезнаходження: 64721, Харківська область, Барвінківський район, с. Нова Миколаївка; ) 1 461 (одну тисячу чотириста шістдесят одну) грн. 60 коп. судового збору за подання касаційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду Харківської області.

Головуючий суддя Г.К. Прокопанич

Судді: Б.Ю. Львов

В.В. Палій