ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.02.2016 Справа № 905/178/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Осадчої А.М.

при секретарі судового засідання Сотір Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" м.Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" м. Дніпропетровськ

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ІСТЕК" м. Донецьк

про стягнення штрафу у розмірі 162 635,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність від 11.12.2015 року

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

20.12.2015року позивач, ОСОБА_3 акціонерного товариства "Укрзалізниця"м.Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" м. Дніпропетровськ (далі ПАТ "Укрзалізниця"), звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ІСТЕК" м. Донецьк (далі - ТОВ «ІСТЕК») про стягнення штрафу у розмірі 162 635,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у червні 2015року зі станції Горлівка ДП «Донецька залізниця» відповідач згідно накладної №52544319 направив вантаж дрібняк коксовий - на станцію Кривий Ріг Головний ДП «Придніпровська залізниця», у тому числі, у вагонах №60385408, №66109604, №67886614, №67567610. На станції Запоріжжя Ліве ДП «Придніпровська залізниця» залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначених вагонах не відповідає масі вказаній відправником у накладній, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 162 635,00 грн., який він просить стягнути з відповідача.

Заявлені позовні вимоги позивач нормативно обґрунтовує статтею 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статтями 3,10 Закону України «Про залізничний транспорт», статтями 2, 5, 6, 23, 24, 37, 52, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, статтями 1, 2, 12, 15, 33, 49, 58, 61, 64, 82 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

На підтвердження зазначених у позові обставин ДП «Придніпровська залізниця» надало суду належним чином засвідчені копії залізничної накладної №52544319, досилочної залізничної накладної №45210697, комерційних актів РА№009831/1410, РА №009832/1411, РА№009833/1412,РА №009834/1413/630 від 15.07.2015року, актів загальної форми №11855, №17260, №10104, №17259, №10102, №10103, №17261, №10105, №17258 від 15.07.2015року, технічного паспорту, Статуту підприємства, витягів з ЄДРПОУ щодо відповідача та позивача.

Ухвалою від 25.01.2016року у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості правонаступника позивача ОСОБА_3 акціонерне товариство "Придніпровська залізниця" судом відмовлено, оскільки саме вказана організація є позивачем у справі.

Представник позивача в судове засідання 09.02.2016року зявився, підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 09.02.2016року, як і у попереднє судове засідання, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, про час та місце судового розгляду справи повідомлений про час та місце судового розгляду справи повідомлений у відповідності з рекомендаціями, що надані у п. 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" № 01-06/2052/14 від 01.12.2014, яким передбачено особливості повідомлення сторін судового процесу, у разі знаходження підприємства на території проведення АТО.

Адреса місцезнаходження ТОВ «ІСТЕК», що зазначена у спеціальному витягу з ЄДРПОУ: 83030, Донецька область, м.Донецьк, вул.Тамбовська, буд.1.

Залізнична накладна містить інформацію щодо адреси фактичного місцезнаходження відповідача: м.Донецьк, вул.Майська, буд. 66.

Відомості щодо перереєстрації юридичної особи відсутні.

Як встановлено у актах канцелярії господарського суду Донецької області внаслідок того, що згідно листа Харківської дирекції УДППЗ Укрпошта №7-14-197 від 06.05.2015р. відділення поштового звязку призупинили приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської областей, канцелярія суду не має можливості направити поштову кореспонденцію (ухвали суду) на адресу відповідача.

Інформація про час і місце судових засідань щодо розгляду справи №905/178/16 розміщувалась на сторінці господарського суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). Матеріали справи містять роздруковані та оформлені належним чином сторінки з відповідними повідомленнями.

З огляду на викладене, суд здійснив всі можливі дії направлені на повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду справи.

Згідно із пунктом 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011року у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст.75 ГПК України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін та ненадання ними певних документів у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 3 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливають на таку кваліфікацію і не можуть вважатися належною підставою для подальшого відкладання розгляду справи.

Відповідно до положень статті 811 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи. З клопотаннями щодо фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів сторони до суду не зверталися.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

Правонаступником ДП «Придніпровська залізниця» згідно постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 р. Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця, ч. 6, ст. 2 Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування є ОСОБА_3 акціонерного товариства "Укрзалізниця" м.Київ, що діє в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" м. Дніпропетровськ.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи -одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

30.06.2015року зі станції Горлівка ДП «Донецька залізниця» ТОВ «ІСТЕК» (вантажовідправник) відправив Публічному акціонерному товариству «АрселорМіттал Кривий Ріг» (вантажоодержувач) на станцію Кривий ріг - Головний ДП «Придніпровська залізниця» згідно залізничної накладної №52544319 у вагонах №60385408, №66109604, №67886614, №67567610 вантаж дрібняк коксовий.

При оформленні залізничної накладної №52544319 відповідачем вказано масу вантажу: у вагоні №60385408 нетто 60200кг, №66109604 нетто 53300кг, №67886614 нетто 55400кг, №67567610 нетто 54200кг.

У розділі 7 накладної зазначено, що навантаження здійснено шапкою, промарковано вапном по всій площі вагону.

Як свідчить розділ 26 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на 150 тонних вагонних вагах.

Правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника. На станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення без зауважень. Доказів іншого суду не надано.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На попутній станції Запоріжжя Ліве ДП «Придніпровська залізниця» проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вказаних вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладній.

- за накладною у вагоні №60385408 визначено тара 23400кг, нетто 60200кг, тоді як фактично брутто - 78850кг, тара по документу 23400кг, нетто- 55450кг, що менше маси вантажу, яка зазначена у документі на 4750кг;

- за накладною у вагоні №66109604 визначено тара 21600кг, нетто 53300кг, тоді як фактично брутто - 71800кг, тара по документу 21600кг, нетто - 50200кг, що менше маси вантажу, яка зазначена у документі на 3100кг;

- за накладною у вагоні №67886614 визначено тара 23000кг, нетто 55400кг, тоді як фактично брутто- 70950кг, тара по документу 23000кг, нетто- 47950кг, що менше маси вантажу, яка зазначена у документі на 7450кг;

- за накладною у вагоні №67567610 визначено тара 23200кг, нетто 54200кг, тоді як фактично брутто- 72100кг, тара по документу 23200кг, нетто- 48900кг, що менше маси вантажу, яка зазначена у документі на 5300кг.

Дані факти зафіксовано у актах загальної форми №11855, №17260, №10104, №17259, №10102, №10103, №17261, №10105, №17258 від 15.07.2015року, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

На підставі актів загальної форми, що вказані вище, за наслідками контрольної перевірки станцією Запоріжжя Ліве ДП «Придніпровська залізниця» складено:

- комерційний акт РА№009834/1413/630 від 15.07.2015року, відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагону №60385408 на справних 150-тонних вагонних вагах станції виявилось: за накладною значиться вантаж - дрібняк коксовий - тара 23400кг, нетто 60200кг, тоді як фактично брутто - 78850кг, тара по документу 23400кг, нетто- 55450кг, що менше маси вантажу, яка зазначена у документі на 4750кг;

- комерційний акт РА№009832/1411 від 15.07.2015року, відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагону №66109604 на справних 150-тонних вагонних вагах станції виявилось: за накладною значиться вантаж - дрібняк коксовий - тара 21600кг, нетто 53300кг, тоді як фактично брутто - 71800кг, тара по документу 21600кг, нетто - 50200кг, що менше маси вантажу, яка зазначена у документі на 3100кг;

- комерційний акт РА№009831/1410 від 15.07.2015року, відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагону №67886614 на справних 150-тонних вагонних вагах станції виявилось: за накладною значиться вантаж - дрібняк коксовий - тара 23000кг, нетто 55400кг, тоді як фактично брутто - 70950кг, тара по документу 23000кг, нетто- 47950кг, що менше маси вантажу, яка зазначена у документі на 7450кг;

- комерційний акт РА№009833/1412 від 15.07.2015року, відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагону №67567610 на справних 150-тонних вагонних вагах станції виявилось: за накладною значиться вантаж - дрібняк коксовий - тара 23200кг, нетто 54200кг, тоді як фактично брутто - 72100кг, тара по документу 23200кг, нетто - 48900кг, що менше маси вантажу, яка зазначена у документі на 5300кг.

У вказаних комерційних актах містяться аналогічні відомості про те, що навантаження у вагонах шапкою на рівні бортів, вантаж промарковано вапном, що відповідає документу. Маркування не порушене, виїмок, поглиблень немає. У технічному відношенні вагон справний, бездвірний, люки закриті, протічки відсутні.

Згідно технічного паспорту ваг №87 станції Запоріжжя Ліве ДП «Придніпровська залізниця», якими здійснювалось переважування, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 28.12.2012року, міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 30.01.2015року.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України N 334 від 28 травня 2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що вказані вище комерційні акти підписані належними особами у відповідності до п. 10 Правил складання актів.

Відповідно до п. 12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. N 334, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

На станції призначення були заповнені розділи "Е" комерційних актів, відповідно до яких під час видачі вантажу різниці проти даних актів не виявлено. Вказані розділи засвідчені штемпелем станції призначення та підписами уповноважених осіб, що тим самим підтверджує факт правильності вказаних у них відомостей.

Відповідно до ч.1 ст. 909 ЦК України та ч. 1 ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч. 1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належними та допустимими доказами комерційними актами РА№009831/1410, РА №009832/1411, РА№009833/1412,РА №009834/1413/630 від 15.07.2015року, які є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Суд відзначає, що спірний вантаж прибув у завантажених засобами відправника вагонах, поглиблень вантажу не виявлено, маркування не порушено.

Належні докази на підтвердження того, що кількість вантажу зменшилась в процесі перевезення внаслідок його розкрадання з вини залізниці, яка належним чином не забезпечила збереження вантажу на шляху слідування, суду не надані.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті. Наразі, вантажоотримувач прийняв спірний вантаж за комерційними актами без будь-яких заперечень, інше матеріалами справи не доведено.

Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладній.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. за №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №60385408 складає 8218,00грн., №66109604- 8103,00грн., №03,00грн., №03,00грн., що виходить з розрахунку провізної плати, наданого позивачем до позовної заяви, відповідно до Схеми і Збірника тарифів (Тарифне керівництво №1). Сумарно провізна плата за перевезення вантажу складає 32527,00грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу 32527,00грн. Х5 = 162 635,00 грн. є арифметично вірним, та відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у розмірі 162 635,00 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача.

На підставі ст.ст. 908, 909 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24, 118, 122,129 Статуту залізниць України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 25, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м.Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"м.Дніпропетровськ до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ІСТЕК" м. Донецьк про стягнення штрафу у розмірі 162 635,00 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ІСТЕК" (83030, Донецька область, м.Донецьк, вул.Тамбовська, буд.1., ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця"(49600, м.Дніпропетровськ, пр.Карла Маркса, буд.108, р/р 07) суму штрафу у розмірі 162 635,00 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 2439,52грн.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 09.02.2016р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 12.02.2016р.

Суддя А.М. Осадча