ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р. Справа № 914/1901/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Кузь В.Л.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Львівобленерго, № 112-3829/2 від 05.11.2015р.

на рішення господарського суду Львівської області від 26.10.2015 року

у справі № 914/1901/15

за позовом Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів

до відповідача публічного акціонерного товариства Львівобленерго, м. Львів

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2, м. Львів-Рудно

про зобовязання виконати рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.12.2014 року № 96 р/к, стягнення 60000 грн. штрафу та 59400 грн. пені

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 представник;

від відповідача : ОСОБА_4 - представник;

від третьої особи : ОСОБА_2-представник;

Представникам розяснено права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст. 81 1ГПК України, учасниками судового процесу не заявлено.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.10.2015 року у справі № 914/1901/15 (колегією суддів у складі: головуючий суддя Пазичев В.М., судді Іванчук С.В., Коссак С.М. ) позов задоволено; зобовязано ПАТ Львівобленерго виконати рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.12.2014 року № 96 р/к; стягнуто з ПАТ Львівобленерго на користь Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 60 000,00грн. штрафу та 59 400, 00грн. пені.

ПАТ Львівобленерго подано апеляційну скаргу № 112-3829/2 від 05.11.2015 р., в якій просить рішення суду скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, висновки викладені у рішенні суду не відповідають дійсним обставинам справи, при винесенні рішення судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник посилається на те, що відповідно до п. 37 Правил користування електричною енергією для населення (надалі - ПКЕЕН), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (із наступними змінами та доповненнями), енергопостачальнику надано право проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку. Споживач несе відповідальність, згідно з законодавством, за порушення Правил користування електричною енергією, розкрадання електричної енергії, у разі самовільного підключення до електромереж і споживання її без приладів обліку (п. 48 ПКЕЕН).

Скаржник зазначає, що дії ПАТ Львівобленерго по складанню акту про порушення Правил користування електричною енергією для населення № 05133 від 17.04.2014 р. та визначення обсягу та вартості електричної енергії, спожитої споживачем поза приладом обліку є різновидом претензії до порушника - особи, яка без будь-яких правових підстав несанкціоновано відібрала поза приладом обліку електричну енергію. Акт про порушення та протокольне рішення комісії ПАТ Львівобленерго безпосередньо не встановлюють будь-яких обов'язків гр. ОСОБА_2 С, а є способом оформлення претензій ПАТ Львівобленерго до гр. ОСОБА_2 С, не є обов'язковими до виконання з його сторони і містять рекомендації сплатити відповідні нарахування, не порушуючи жодних прав та інтересів гр. ОСОБА_2 В разі відмови від сплати відповідних нарахувань зі сторони гр. ОСОБА_2 передбачено спосіб захисту інтересів ПАТ Львівобленерго в судовому порядку, тобто право звертатись із позовом до суду про стягнення таких нарахувань в примусовому порядку. ПАТ Львівобленерго таким своїм правом скористалось та звернулось з цього приводу до суду.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 16.04.2015 р. у цивільній справі № 462/4859/14-ц за позовом ПАТ Львівобленерго до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про відшкодування збитків, завданих порушенням Правил користування електричною енергією для населення, позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь ПАТ Львівобленерго 17 788,24 грн. у відшкодування збитків, завданих порушенням Правил користування електричною енергією для населення та 365,40 грн. витрат по оплаті судового збору. Дане рішення набрало законної сили.

Скаржник зазначає, що згідно платіжного доручення № 1293267 від 27.05.2015 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відшкодували в користь ПАТ Львівобленерго 17 788,24 грн. збитків, завданих порушенням Правил користування електричною енергією для населення, нарахованих на підставі акту № 05133 від 17.04.2014р. Отже, спір з приводу підставності (правомірності) претензій ПАТ Львівобленерго до споживачів ОСОБА_2 та ОСОБА_2 3.В. про відшкодування вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення вирішений в установленому законом судовому порядку.

А відтак, за твердженням скаржника, за наявності рішення суду, яке набрало законної сили про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в користь ПАТ Львівобленерго 17 788,24 грн. у відшкодування збитків, завданих порушенням Правил користування електричною енергією для населення, рішення адміністративної колегії ОСОБА_7 про необґрунтованість проведеного нарахування цієї суми є таким, що не підлягає до виконання.

Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у відзиві та доповненні до відзиву на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що відповідач не оскаржив рішення органу Антимонопольного комітету України до господарського суду відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України Про захист економічної конкуренції, тому, відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 15, господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення (відповідач у розумінні статті 39 Закону України "Про захист економічної конкуренції), з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строку, встановленого частиною 1 статті 60 Закону України Про захист економічної конкуренції, оскільки дана особа не скористалася своїм правом на оскарження відповідного акта державного органу, а перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України.

Позивач вважає, що рішення №96 є чинним, не скасованим у порядку господарського судочинства, а тому господарський суд при розгляді справи №914/1901/15 не вправі здійснювати перевірку щодо правомірності рішення №96, яке набрало законної сили та є обов»язковим до виконання, а покликання суб»єкта на рішення Апеляційного суду Львівської області від 16.04.2015р. у справі №462/4859/14 не відповідає ч.2 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції»

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 у своїх поясненнях зазначає, що Міненерго та НКРЕКП, дослідивши надані документи, вказали на порушення в діях відповідача норм права. Окрім цього, за твердженням третьої особи, є письмові висновки спеціалістів Держенергонагляду та відділу НКРЕ у Львівській області, які викладено в Протоколі ІКЦ № 23 від 11.07.2014 року (копія додана до матеріалів справи), про те, що на засіданні комісії та огляді електричних установок споживача не було виявлено позаоблікове приєднання кабелю. Отже, третя особа вважає, що Львівським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету було повністю з'ясовано усі обставини справи і досліджено доказову базу та правомірно прийнято законне та обґрунтоване рішення про порушення ПАТ Львівобленерго законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачено частиною 1 статті 13 та п. 2 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін у судових засіданнях, суд встановив наступне.

як вбачається із матеріалів справи, рішенням Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.12.2014 р. № 96 р/к визнано, що Публічне акціонерне товариство Львівобленерго вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене частиною 1 статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з постачання електричної енергії за регульованим тарифом у вигляді дії (необґрунтоване донарахування вартості та обсягу електричної енергії споживачу), що може призвести до ущемлення інтересів споживача (ОСОБА_2С), яка була б неможливою за умов існування значної конкуренції на ринку послуг з постачання електричної енергії за регульованим тарифом (пункт 2 резолютивної частини рішення); накладено на суб'єкта штраф у розмірі 60 000 грн. (пункт 3 резолютивної частини рішення); зобов'язано суб'єкта протягом двох місяців з дня отримання рішення припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке вказане у пункті 2 резолютивної частини рішення шляхом приведення взаємовідносин з споживачем (ОСОБА_2 (В.С.) у відповідність до Правил користування електричною енергією для населення, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357 і Методиці визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, що затверджена Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 р. № 562 (пункт 4 резолютивної частини рішення).

Рішення ЛОТВ АМК України від 30.12.2014 р. № 13/03-2469 отримано відповідачем 26.01.2015 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендоване) Українського державного підприємства поштового зв'язку Укрпошта Львів 5 № 79 3.

Відповідачу, згідно ч.1 ст.60 Закону України Про захист економічної конкуренції було надано можливість добровільного виконання зазначеного рішення позивача або оскарження даного рішення до господарського суду протягом періоду з 27.01.2015 року по 27.03.2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у вищевказані строки не виконав рішення, не сплатив штраф та не надіслав документи, що підтверджують сплату штрафу, не оскаржив до господарського суду зазначене рішення, тобто, судом першої інстанції встановлено, що рішення ЛОТВ АМК України є чинним і обов'язковим до виконання відповідачем.

Згідно із ст.56 Закону України Про захист економічної конкуренції, рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. У разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Тому, позивачем на підставі ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції нараховано пеню за період з 28.3.2015 року по 01.06.2015 року в розмірі 59 400,00грн.

Отже, предметом позову у справі № 914/1901/15 є зобов'язання відповідача виконати рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 16.04.2015 р і стягнення штрафу та пені за невиконання цього рішення.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що господарський суд при розгляді господарського спору в даній справі, у відповідності до норм Закону України Про захист економічної конкуренції не вправі здійснювати перевірку щодо правомірності рішення, яке набрало законної сили та є обов'язковим до виконання та зазначає, що відповідач не був позбавлений процесуальної можливості оскаржити рішення у передбачений Законом України Про захист економічної конкуренції двомісячний строк до господарського суду та у процесі розгляду справи навести свої доводи і заперечення щодо цього ішення.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції судом не взято до уваги посилання відповідача на рішення Апеляційного суду Львівської області від 16.04.2015 р. у справі № 462/4859/14, з посиланням на норми ч.2 ст.56 Закону України Про захист економічної конкуренції. При цьому суд зазначив, відповідно до постанови Верховного Суду України від 16.12.2003р. у справі №112/16-2002, що мотивація рішення у цивільній справі, розглянутій загальним судом, є правовою оцінкою обставин такої справи та поданих у ній доказів, а не актами, які б мали преюдиційне значення для іншої справи.

Щодо вищенаведеного судова колегія зазначає наступне.

23.12.2014р. адміністративною колегією ОСОБА_7 винесено рішення №96 р/к у справі №1-02-48/2014 про порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції.

В даному рішенні встановлено, що ПАТ «Львівобленерго» займаючи монопольне (домінуюче) становище на ринку з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, безпідставно та необгрунтовано провело донарахування електричної енергії споживачу (ОСОБА_2С.) на суму 17 788,14грн. із посиланням на Методику визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, що затверджена Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 р. № 562.

Визнано, що ПАТ Львівобленерго вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене частиною 1 статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з постачання електричної енергії за регульованим тарифом у вигляді дії (необґрунтоване донарахування вартості та обсягу електричної енергії споживачу), що може призвести до ущемлення інтересів споживача (ОСОБА_2С), яка була б неможливою за умов існування значної конкуренції на ринку послуг з постачання електричної енергії за регульованим тарифом (п.2 рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 16.04.2015 р).

За порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане у пункті 2 резолютивної частини рішення, накладено на ПАТ Львівобленерго штраф у розмірі 60 000,00грн. (п. 3); зобов'язано ПАТ Львівобленерго протягом двох місяців з дня отримання рішення припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке вказане у пункті 2 резолютивної частини рішення шляхом приведення взаємовідносин з споживачем (ОСОБА_2С.) у відповідність до Правил користування електричною енергією для населення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р. № 1357 і Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, що затверджена постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006р. № 562 (п. 4).

Як вбачається із матеріалів справи, у цивільній справі № 462/4859/14-ц за позовом ПАТ Львівобленерго до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про відшкодування збитків, завданих порушенням Правил користування електричною енергією для населення рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 16.04.2015 р. позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь ПАТ Львівобленерго 17 788,24 грн. у відшкодування збитків, завданих порушенням Правил користування електричною енергією для населення.

В рішенні суду зазначено, що Акт про порушення ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Правил користування електричною енергією для населення від 17.04.2014 року за своєю формою та змістом відповідає вимогам п. 53 Правил користування електричною енергією для населення та глави 4 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, що затверджена Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 р. № 562.

Даним рішенням суду встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є споживачем електроенергії і саме вони порушили Правила користування електричною енергією для населення, що призвело до заподіяння збитків ПАТ «Львівобленерго» в сумі 17 788,24грн. Зазначена сума присуджена до стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Львівобленерго».

Згідно платіжного доручення № 1293267 від 27.05.2015 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відшкодували в користь ПАТ Львівобленерго 17 788,24 грн. збитків, завданих порушенням Правил користування електричною енергією для населення, нарахованих на підставі акту № 05133 від 17.04.2014 р.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України від 12.05.2015 р. відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ПАТ Львівобленерго до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про відшкодування вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення, за касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Львівської області від 16.04.2015 р.

Отже, спір з приводу підставності (правомірності) претензій ПАТ Львівобленерго до споживачів ОСОБА_2 та ОСОБА_2 3. В. про відшкодування вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення вирішений в установленому законом порядку.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Отже, у найвищому за юридичною силою законі закріплено конституційний принцип обовязковості рішень судів, за ознакою територіальності на всій території нашої держави.

Обов'язковість судового рішення поширюється як на осіб, які брали участь у справі, так і будь-яких інших осіб та організацій.

Судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Ухвалення судових рішень іменем держави обумовлено їх значенням як загальнообов'язкових рішень органу судової влади, піднімає їх авторитет як акта державної влади. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для всіх без винятку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, організацій, установ, посадових осіб, окремих громадян та їх об'єднань і підлягають виконанню на всій території України. Зважаючи на особливе значення судових рішень як актів правосуддя, законодавством за невиконання судових рішень встановлено кримінальну, майнову та адміністративну відповідальність.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до ч.2 ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Враховуючи резолютивну частину рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.12.2014 року № 96 р/к та резолютивну частину рішенням Апеляційного суду Львівської області від 16.04.2015 р у цивільній справі № 462/4859/14-ц, з огляду на викладене вище, судова колегія прийшла до висновку, що у задоволенні позовних вимог про зобов»язання ПАТ Львівобленерго протягом двох місяців з дня отримання рішення припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке вказане у пункті 2 резолютивної частини рішення шляхом приведення взаємовідносин з споживачем (ОСОБА_2С.) у відповідність до Правил користування електричною енергією для населення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р. № 1357 і Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, що затверджена постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006р. № 562, слід відмовити.

Згідно із ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

За таких обставин, оцінивши докази в їх сукупності, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суди ПОСТАНОВИВ :

1.Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Львівобленерго, м.Львів № 112-3829/2 від 05.11.2015р. задоволити.

2.Рішення Господарського суду Львівської області від 26.10.2015 року у справі № 914/1901/15 скасувати. Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Стягнути з Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (79005, м. Львів, вул. І. Франка, 61, ідент. код 20812013) на користь Публічного акціонерного товариства Львівобленерго (79052, м. Львів, вул. Сяйво, 10, ) 3 966,60грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Стягнути з Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (79005, м. Львів, вул. І. Франка, 61, ідент. код 20812013) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУ ДКСУ у Личаківському районі м.Львова, код отримувача (код ЄДРПОУ): 38007620, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Львівській області, код банку отримувача (МФО): 825014, рахунок отримувача: 2006, код класифікації доходів бюджету: 22030101) 3 606,00грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції..

Місцевому господарському суду видати накази.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 25.02.2016р.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Кузь В.Л.

Суддя Орищин Г.В.