ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016р. Справа№ 914/4191/15

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (м. Київ)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (м. Львів)

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» (м. Київ)

про: стягнення суми основного боргу в розмірі 580707,98 грн., пені у розмірі 651094,92 грн., 3% річних у розмірі 58288,09 грн., інфляційних втрат у розмірі 842236,99 грн.

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Черменєвій В.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 14-135 від 13.05.2014 року.

від відповідача: Шиян довіреність № Лв 07-362-16 від 20.01.2016 року.

від третьої особи: ОСОБА_2 довіреність від 28.12.2015 року.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (м. Київ) до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (м. Львів) про стягнення суми основного боргу в розмірі 580707,98 грн., пені у розмірі 651094,92 грн., 3% річних у розмірі 58288,09 грн., інфляційних втрат у розмірі 842236,99 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.12.2015 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 17.12.2015 року. Ухвалою суду від 17.12.2015 року розгляд справи відкладено до 05.01.2016 року, в звязку з відсутністю представника позивача та згідно клопотання відповідача. Ухвалою суду від 05.01.2016 року розгляд справи відкладено до 21.01.2016 року, в звязку з відсутністю представника позивача. 21.01.2016 року по справі оголошено перерву до 27.01.2016 року, для подання додаткових доказів у справі. Ухвалою суду від 27.01.2016 року розгляд справи відкладено до 05.02.2016 року, в звязку з відсутністю представника позивача. Ухвалою суду від 05.02.2016 року розгляд справи відкладено до 09.02.2016 року, в звязку з відсутністю представника позивача. Ухвалою суду від 09.02.2016 року розгляд справи відкладено до 17.02.2016 року, для надання доказів. Ухвалою суду від 17.02.2016 року розгляд справи відкладено до 22.02.2016 року, для надання доказів. 22.02.2016 року по справі оголошено перерву до 23.02.2016 року, згідно клопотання представника третьої особи.

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 10.12.2015 року, про відкладення від 17.12.2015 року, від 05.01.2016 року, від 27.01.2016 року, від 05.02.2016 року, від 09.02.2016 року, від 17.02.2016 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

04.02.2016 року за вх. № 4539/16 позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

09.02.2016 року в судовому засіданні позивач подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

09.02.2016 року за вх. № 693/16 позивач подав клопотання про продовження строку розгляду справи понад такий, що встановлений ст. 69 ГПК України.

16.02.2016 року за вх. № 6230/16 позивач подав пояснення по справі, в якому просить залучити до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Укртрансгаз». Клопотання позивача було задоволено судом.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 10.12.2015 року, про відкладення від 17.12.2015 року, від 05.01.2016 року, від 27.01.2016 року, від 05.02.2016 року, від 09.02.2016 року, від 17.02.2016 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

17.12.2015 року за вх. № 54880/15 відповідач подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

17.12.2015 року за вх. № 54881/15 відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

05.01.2016 року за вх. № 375/16 відповідач подав заперечення на позовну заяву.

21.01.2016 року за вх. № 2187/16 відповідач подав заперечення на позовну заяву.

27.01.2016 року за вх. № 3160/16 відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності.

27.01.2016 року за вх. № 3161/16 відповідач подав письмові пояснення по справі.

05.02.2016 року за вх. № 4694/16 відповідач подав додаткові пояснення по справі.

05.02.2016 року за вх. № 4817/16 відповідач подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

09.02.2016 року за вх. № 5124/16 відповідач подав додаткові пояснення по справі.

22.02.2016 року за вх. № 7106/16 відповідач подав поясненя по справі.

Третя особа вимог ухвали суду від 17.02.2016 року року не виконала, явку поважного представника в судове засідання забезпечила.

22.02.2016 року за вх. № 7166/16 третя особа подала клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

23.02.2016 року за вх. № 7333/16 третя особа подала клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну і резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 22.02.2015 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, 04 січня 2013 року Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі позивач, Продавець) та Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" (надалі відповідач, Покупець) уклали Договір № 13-258-В купівлі-продажу природного газу (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах Договору.

Додатковими угодами № 4 від 31.12.2013 р. та №11 від 22.12.2014 р. період постачання природного газу та строк дії Договору продовжувався на 2014 р. та 2015 р. відповідно.

Відповідно до п. 3.3 Договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Позивач зазначає, що на виконання Договору Продавець з січня 2013 р. по серпень 2015 р. передав, а Покупець отримав природний газ разом на суму 13372850,95 грн.

За твердженням позивача, Факт приимання-передачі природного газу підтверджується актами приимання-передачі природного газу:

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2013 року на суму 851630,83 грн. (газ, прийнятий у січні 2013 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 28 лютого 2013 року на суму 899637,64 грн. (газ, прийнятий у лютому 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 березня 2013 року на суму 742654,77 грн. (газ, прийнятий у березні 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 30 квітня 2013 року на суму 433 721,02 грн. (газ, прийнятий у квітні 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 травня 2013 року на суму 60697,97 грн. (газ, прийнятий у травні 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 30 червня 2013 року на суму 30936,28 грн. (газ, прийнятий у червні 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 липня 2013 року на суму 30754,47 грн. (газ, прийнятий у липні 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 серпня 2013 року на суму 33839,42 грн. (газ, прийнятий у серпні 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 30 вересня 2013 року на суму 38361,28 грн. (газ, прийнятий у вересні 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 жовтня 2013 року на суму 429 133,25 грн. (газ, прийнятий у жовтні 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 30 листопада 2013 року на суму 519957,32 грн. (газ, прийнятий у листопаді 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 грудня 2013 року на суму 901 953,59 грн. (газ, прийнятий у грудні 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 січня 2014 року на суму 743077,90 грн. (газ, прийнятий у січні 2014 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 28 лютого 2014 року на суму 758487,18 грн. (газ, прийнятий у лютому 2014 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 березня 2014 року на суму 496191,16 грн. (газ, прийнятий у березні 2014 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 30 квітня 2014 року на суму 246007,69 грн. (газ, прийнятий у квітні 2014 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 травня 2014 року на суму 78404,46 грн. (газ, прийнятий у травні 2014 року);

Акт приимання-передачі природного газу від 30 червня 2014 року на суму 41 526,69 грн. (газ, прийнятий у червні 2014 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 липня 2014 року на суму 29 590,10 грн. (газ, прийнятий у липні 2014 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 серпня 2014 року на суму 40199,76 грн. (газ, прийнятий у серпні 2014 року

- Акт приймання-передачі природного газу від 30 вересня 2014 року на суму 32255,88 грн. (газ, прийнятий у вересні 2014 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2014 року на суму 245084,37 грн. (газ, прийнятий у жовтні 2014 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2014 року на суму 581971,20 грн. (газ, прийнятий у листопаді 2014 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 грудня 2014 року на суму 1126349,52 грн. (газ, прийнятий у грудні 2014 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2015 року на суму 1111378,92 грн. (газ, прийнятий у січні 2015 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 28 лютого 2015 року на суму 1133465,76 грн. (газ, прийнятий у лютому 2015 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 березня 2015 року на суму 1154 874,54 грн. (газ, прийнятий у березні 2015 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 30 квітня 2015 року на суму 387 237,12 грн. (газ, прийнятий у квітні 2015 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 травня 2015 року на суму 73775,81 грн. (газ, прийнятий у травні 2015 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 30 червня 2015 року на суму 37 761,28 грн. (газ, прийнятий у червні 2015 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 липня 2015 року на суму 37585,79 грн. (газ, прийнятий у липні 2015 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 серпня 2015 року на суму 44347,98 грн. (газ, прийнятий у серпні 2015 року);

Позивач зазначає, що відповідно до п.6.1 Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6. 2 Договору. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа, наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання передачі.

Позивач наголошує, що 31 грудня 2013 року додатковою угодою № 4 сторони внесли зміни до п.6.1 Договору та виклали його в наступній редакції:

« 6.1.Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки.

У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного Сторонами акту приймання-передачі газу».

Позивач зазначає, що відповідач перерахував на рахунок позивача грошові кошти в якості оплати поставленого природного газу в сумі 12792142 (дванадцять мільйонів сімсот дев'яносто дві тисячі сто сорок дві) гривні 97 коп., що підтверджується довідкою про операції та довідкою про сальдо. Таким чином, відповідач не повністю виконав зобов'язання з оплати поставленого природного газу. Станом на 30.09.2015 р. заборгованість складає 580 707,98 грн. (п'ятсот вісімдесят тисяч сімсот сім гривень 98 коп.).

Також, за твердженням позивача, всупереч п. 1.1 та п. 6.1 Договору, відповідач неодноразово порушував строки оплати поставленого природного газу, виконував зобов'язання неналежним чином, з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Пунктом 7.2 Договору встановлено відповідальність за невиконання Покупцем умов п.6.1 Договору щодо порядку оплати природного газу. Відповідно до вищевказаного пункту Договору, у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 Договору, Покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку, який додається до позовної заяви, сума пені, яку відповідачу належить сплатити на користь позивача складає 651094,92 грн.

На думку позивача, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, а саме зобов'язання з оплати поставленого природного газу, відповідач зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, а також суму боргу з урахуванням інфляції.

Відповідно до розрахунку, який додано позивачем до позовної заяви, сума 3% річних, які належить сплатити відповідачу на користь позивача складає 58 288,09 грн., а сума інфляційних втрат, відповідно до вищезгаданого розрахунку, складає 842236,99 грн.

Підсумовуючи наведене, за твердженням позивача, відповідач зобов'язаний сплатити Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» борг за поставлений природний газ в сумі 580707,98 грн., пеню в розмірі 651 094,92 грн., три проценти річних у розмірі 58 288,09 грн., а також інфляційні втрати в сумі 842 236,99 грн., що загалом становить 2 132 327,98 грн.

Позивач зазначає, що в судовому засіданні 09.02.2016 р. відповідачем було подано додаткові пояснення, викладені у двох документах б/н. Суть пояснень зводиться до того, що відповідач заперечує отримання товару (природного газу) від позивача за Договором № 13-258-В від 04.01.2013 р. При цьому, відповідач обґрунтовує свою позицію передчасними висновками з норм матеріального права та договору, а також іррелевантною судовою практикою. Позивач дійшов такого висновку виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року N 6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись, серед іншого, на з'ясуванні правової кваліфікації відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та того, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Позивач зазначає, що за своєю природою Договір № 13-258-В від 04.01.2013 р. є договором купівлі-продажу, на який розповсюджуються відповідні норми цивільного законодавства. Таким чином, умови оплати природного газу в частині строку оплати регулюються такими нормами.

Згідно п. 1.1 Договору, покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах цього Договору.

Згідно п. 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного Сторонами акту приймання-передачі газу.

Отже, за твердженням позивача, Закон передбачає оплату товару після прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Це узгоджується з принципом свободи договору, закріпленим у ст.627 Цивільного кодексу України.

Таким чином, за твердженням позивача, момент виникнення зобов'язання з оплати товару визначений положеннями Договору № 13-258-В від 04.01.2013 р, процитованими вище.

Таким чином, відповідач зобов'язаний оплатити поставлений природний газ протягом місця поставки. Відповідач зобов'язаний здійснити остаточний розрахунок: до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, на підставі підписаного Сторонами акту приймання-передачі газу

Позивач не заперечує настання 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Підписані сторонами акти приймання-передачі газу наявні в матеріалах справи. Дата підписання актів зазначена безпосередньо в їх тексті, і підстав вважати, що акти були складені в інший день немає.

Вищий господарський суд розглядав концепцію остаточного розрахунку раніше. Так, у постанові від 02.06.2015 у справі № 904/8409/14 колегія суддів зазначила, що «Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Вказаний пункт договору узгоджується з вимогами ч. 1 статті 692 Цивільного кодексу України, відповідно до яких покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Тобто прострочення грошового зобов'язання відповідача за договором не пов'язане з моментом реального підписання відповідного акту.

Позивач зазначає, що в постанові від 02.06.2015 р. у справі № 5021/1407/12 колегія суддів зазначила, що: «Посилання на затримки в оформленні актів приймання-передачі газу також: не можуть бути підставою для звільнення від відповідальності, оскільки п.6.1 договору не пов'язує обов'язок оплатити отриманий газ з їх підписанням. Наявність актів є обов'язковою лише для проведення остаточного розрахунку, який включає можливі розбіжності та коригування».

Таким чином, на переконання позивача, що ґрунтується на практиці ВГСУ, дата підписання актів не пов'язана з датою виникнення зобов'язання, якщо такий зв'язок прямо не передбачено угодою сторін.

Таким чином, на думку позивача, твердження відповідача про те, що оплата має бути проведена на підставі повернених актів приймання-передачі природного газу, не ґрунтується на положеннях закону та/або договору. Жодним положенням договору або закону не передбачена оплата природного газу саме після повернення актів приймання-передачі природного газу.

Згідно п. 3.1 Договору, Продавець передає Покупцю імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») на газорозподільних станціях (ГРС) ДК «Укртрансгаз».

Право власності на газ переходить від Продавця до Покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ Покупець несу всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ.

Згідно п. 3.3 Договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Таким чином, за твердженням позивача, в силу п. 3.1 та п. 3.3 Договору, з урахуванням ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України, позивач стверджує, що його обов'язок передати товар покупцеві було виконано в момент переходу газу через газорозподільні станції ПАТ «Укртрансгаз». Саме з цього моменту відповідач набув право власності на природний газ та розпорядився ним на власний розсуд. Також, на думку позивача, важливою є та обставина, що відповідач не заявляв жодних претензій і не повідомляв позивача про неотримання природного газу (ст.665 ЦКУ) або про порушення договору щодо кількості переданого природного газу (ст.670 ЦКУ).

Підписання актів, з урахуванням зазначеного вище, а також п. 3.3 та п. 3.4 Договору, є за своєю природою документальним оформленням (п. 3.3 Договору) юридичного факту приймання-передачі природного газу. Обов'язок відповідача оплатити поставлений природний газ виникає з факту приймання-передачі природного газу, а не з факту повернення підписаного акту.

Позивач звертає увагу на те, що станом на день розгляду справи відповідач повністю погасив заборгованість з поставленого природного газу. У призначеннях платежу відповідач зазначав номер договору, загальна сума оплат відповідає кількості поставленого газу, в більшості випадків сума окремих платежів співпадає з вартістю природного газу, поставленого у відповідному місяці.

31 грудня 2013 року та 22 грудня 2014 року сторони уклали Додаткові угоди № 4 та № 11 до Договору, розповсюдивши дію Договору на відносини, що фактично склалися з 1 січня 2013 року та скоригувавши обсяги природного газу, отриманого у 2013 та у 2014 році. При цьому обсяги природного газу, зазначені у вказаних додаткових угодах, відповідають обсягам, зазначеним у наявних в матеріалах справи актах приймання-передачі природного газу.

На думку позивача, твердження відповідача про те, що він міг отримати природний газ, належний одному з 500 постачальників, не відповідають дійсночті. Так, в силу ст. 23 та ст. 12 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» несанкціонований відбір (без укладення відповідного договору з постачальником) природного газу - заборонено. Твердження відповідача про те, що він не отримав або отримав невідомо чий природний газ вперше були виражені лише після подання позову з єдиною метою - уникнення відповідальності за порушення господарського зобов'язання.

Транспорт природного газу до пунктів приймання-передачі природного газу (п.3.1 Договору) здійснювався ПАТ «Укртрансгаз», а сам природний газ передавався на газорозподільних станціях (ГРС) ПАТ «Укртрансгаз». В разі, якщо в ході розгляду справи виявиться, що природний газ відповідачем отримано не було, фактично буде встановлено порушення ПАТ «Укртрансгаз» зобов'язань стосовно транспортування відповідних об'ємів природного газу та передання його відповідачу на власних ГРС. Таке рішення потягне за собою заявлення Нафтогазом відповідних претензій до ПАТ «Укртрансгаз». Крім того, ПАТ «Укртрансгаз» як оператор Єдиної газотранспортної системи України зможе повідомити суду ряд обставин, що мають значення для справи, що є підставою для залучення його в якості третьої особи.

У відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях відповідач зазначає, що згідно п. 3.4. Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печаткою два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути Покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Таким чином, сторони в договорі визначили взаємні права та обов'язки. Обов'язком відповідача було надати підписані та скріплені печаткою акти приймання-передачі природного газу, а обов'язок позивача полягав у поверненні підписаних зі своєї сторони актів наданих відповідачем або наданням письмової відмови від підписання акта.

ПАТ "Львівгаз" на виконання п. 3.4. Договору надіслано на адресу позивача підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою ПАТ "Львівгаз" акти приймання-передачі природного газу.

Відповідач звертає увагу на те, що підписані двома сторонами акти приймання-передачі природного газу долучені позивачем до позовної заяви, що підтверджує факт їх отримання від ПАТ "Львівгаз". Проте, вищезазначені примірники підписаних актів НАК "Нафтогаз України" за жоден місяць не повернув.

За твердженням відповідача, на день подання даних додаткових пояснень у журналі обліку вхідної кореспонденції відсутні записи про надходження на ПАТ «Львівгаз» примірників оригіналів актів приймання-передачі газу по Договору №13-258-В на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 року.

Згідно п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним вимоги, кредитор (позивач) зобов'язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові.

При цьому, подання кредитором позовної заяви, адресованої господарському суду (а не боржнику) і надіслання останньому як відповідачеві копії такої заяви є складовими судової процедури, а не цивільних правовідносин, і відповідні дії не можуть розглядатися як вимога у розумінні зазначеної норми ЦК України.

Тому, за твердженням відповідача, факт подання позовної заяви в суд із долученням підписаних актів приймання-передачі природного газу не є підтвердженням їх повернення ПАТ "Львівгаз", що стало б підставою для проведення остаточних розрахунків.

Відповідач зазначає, що твердження позивача про те, що ПАТ "Львівгаз", своєчасно склавши та направивши на адресу позивача акти приймання-передачі природного газу сам підтвердив факт постачання йому природного газу не заслуговують на увагу, у зв'язку з тим, що, враховуючи особливості функціонування єдиної газотранспортної системи України (надалі ЄГТСУ), яка пов'язана з безперервністю її роботи, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 420 від 19.04.2012 року (надалі - Постанова) (чинною на час укладення договору та складання актів приймання-передачі природного газу) введено термін балансування обсягів природного газу в ЄГТСУ, який забезпечується фізичним та комерційним балансуванням (п. 2.9. Постанови).

Відповідно до п. 8.5., 8.5.1. та 8.5.3 Постанови, до 5-го числа місяця, наступного за звітним, ГП (газорозподільне підприємство), ГТП (газотранспортне підприємство) та ГДП (газодобувне підприємство) разом з постачальниками газу та споживачами оформляють, підписують та скріплюють печатками акти приймання-передачі газу. У разі, якщо споживач має договірні відносини з постачальником, який не погоджується оформити з таким споживачем акти приймання-передачі газу, обсяг перевитрат газу вважається обсягом постачання газу гарантованим постачальником на території здійснення ліцензованої діяльності якого знаходиться споживач постачальника.

До 12-го числа місяця, наступного за звітним, ГП, ГТП та ГДП разом з постачальниками газу на підставі актів приймання-передачі газу складають і підписують реєстри реалізації газу споживачам за звітний місяць окремо по кожному постачальнику. До 15-го числа місяця, наступного за звітним, Оператор на підставі аналізу звітів про надходження та реалізацію газу, актів приймання-передачі газу, реєстрів реалізації газу, інших матеріалів, наданих постачальниками, ГП, ГТП та ГДП, складає інформацію про надходження та реалізацію газу споживачам у розрізі кожного постачальника.

Таким чином, за твердженням відповідача, нормативно описана процедура передбачає, що встановити, хто був постачальником природного газу конкретному споживачу можливо лише на підставі актів приймання-передачі природного газу, які складаються в кінці місяця.

Відповідач зазначає, що для підтвердження позиції, що природний газ, який отримує ПАТ "Львівгаз" із загального потоку не обов'язково є газом, отриманим від ПАТ "НАК "Нафтогаз України", він надає копії актів приймання-передачі природного газу, які складались Товариством за жовтень 2015 року по Договору № 13-259-ВТВ та надсилались в ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на виконання умов Договору, проте ПАТ "НАК "Нафтогаз України" відмовився їх підписати, так як зазначив, що постачання газу по даному договору було припинено.

При цьому, відповідач зазначає, що в 2013 році між ПАТ "Львівгаз" було підписано договори на купівлю-продаж природного газу із ТзОВ "РГК Трейдінг", який йшов теж із загального потоку газу. Таким, чином до підписання актів приймання-передачі природного газу неможливо встановити чий саме газ із загального потоку газу отримано Товариством, газ ПАТ "НАК "Нафтогаз України", газ ТзОВ "РГК "Трейдінг" чи іншого власника газу.

Відповідач зазначає, що відповідно до п. 6.1. Договору № 13-258-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 року, в редакції Додаткової угоди № 4 від 31.12.2013 року, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного Сторонами акту приймання-передачі газу. Як зазначалось вище, ПАТ "Львівгаз", на виконання п. 3.4. Договору, надіслано на адресу позивача підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою ПАТ "Львівгаз" акти приймання-передачі природного газу. Позивач підписаних актів не повернув ПАТ "Львівгаз". В даному випадку договором та Законом передбачено, що обидві сторони повинні підписати акти приймання-передачі природного газу (вчинити двосторонній правочин у відповідній формі).

Відповідач наголошує, що обов'язок провести остаточний розрахунок виникає не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним за умови, що до цього часу Товариство отримає підписані обома сторонами акти приймання-передачі природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Крім того, ст. 613 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 538 ЦК України, виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

У зв'язку з невиконанням позивачем свого обов'язку за Договором щодо повернення підписаних актів приймання-передачі природного газу, у нього не виникло право вимоги виконання зустрічного зобов'язання - здійснення відповідачем остаточного розрахунку за фактично переданий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, оскільки такий здійснюється на підставі підписаного Сторонами акту приймання-передачі газу, якого позивач не повернув відповідачеві.

Відповідач звертає увагу на те, що в постанові ВГСУ від 21.07.2015 року у справі № 902/1598/14 (реєстраційний номер рішення 43528836), на яку ПАТ "НАК "Нафтогаз України" посилається в своїх запереченнях, зазначено, що п. 6.1. Договору між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" викладено в наступній редакції: "Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу". В даній постанові суд звернув увагу, що ч.1 ст. 530 ЦКУ регламентовано, що у разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк

Судом також зазначено, що "таким чином, пунктом 6.1 Договору №13/2631-50-1 встановлено конкретний строк остаточного розрахунку за фактично переданий газ - до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Вказана умова договору, яка відповідає приписам ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, не містить жодних застережень обов'язку відповідача з оплати газу протягом певного терміну (6 днів) після підписання позивачем акта приймання-передачі газу чи після повернення одного примірника оригінала акта покупцю.

Відповідач зазначає, що згідно з п. 3.4 Договору № 13/2631-50-1, Акти приймання-передачі газу визначаються в якості підстави для остаточних розрахунків сторін, але, з урахуванням змісту п. 6.1 цього Договору, несвоєчасне підписання продавцем актів приймання-передачі за минулий місяць жодним чином не змінює встановлений конкретний строк оплати поставленого газу. Тобто настання обов'язку з оплати спожитого газу не прив'язується до моменту підписання вказаних актів". В даному Договорі п. 6.1. справді не містить посилання на те, що остаточний розрахунок здійснюється на підставі підписаних актів приймання-передачі природного газу.

При цьому, в договорі укладеному між ПАТ "Нафтогаз України" та ПАТ "Львівгаз" п. 6.1. викладено в іншій редакції, а саме:остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного Сторонами акту приймання-передачі газу."

При аналогічному змісті п. 6.1. Договору як і у справі КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" в постанові Вищого господарського суду України від 25.02.2015 року у справі №924/940/14 (реєстраційний номер рішення 42901848) суд - встановив "... відповідно пункту 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. ...як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 3.4 та п. 6.1 договору Комунальне підприємство "Ізяславтепломережа", як покупець за договором купівлі-продажу, повинен був не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, тобто до 5-го листопада 2012 р., надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання - передачі газу, а Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", в свою чергу, як продавець, не пізніше 8-го листопада 2012 р. зобов'язаний повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою.

Однак, в порушення п. 3.4 та п. 6.1 Договору, акт прийому-передачі природного газу за жовтень 2012 р. на суму 163 102,75 грн. підписано Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" лише 30.11.2012 р.

З матеріалів справи вбачається, що акт приймання-передачі за жовтень 2012 р. направлений Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 07.12.2012 р. (з відміткою на конверті "пріоритетне"), тому з урахуванням п.п.4.1.3 нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів датою отримання Комунальним підприємством "Ізяславтепломережа" даного рекомендованого листа слід вважати 11.12.2012 року.

Відтак, з огляду на те, що продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві примірник оригіналу акта, який є підставою для остаточного розрахунку між сторонами, а остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу для проведення остаточних розрахунків покупцю надається 6 днів від дати отримання оригіналу акту".

При цьому, відповідач зазначає, що суди в обох справах встановили, що відповідно до п.6.1. договору " ... Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу".

Згідно зі ст. 1 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 вищезазначено Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо -безпосередньо після її закінчення.

Тобто, первинний документ у даному випадку акт приймання-передачі природного газу має підтверджувати факт здійснення госпоперації отримання природного газу за місяць.

У зв'язку із цим, на актах приймання-передачі природного газу зазначено дату останнього дня місяця в якому здійснювалось отримання природного газу.

Третя особа відзиву на позовн не подала, явку повноважного представника забезпечила.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із вимогами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції, зокрема, у вигляді пені, за порушення грошових зобовязань встановлюється у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 04 січня 2013 року Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі позивач, Продавець) та Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" (надалі відповідач, Покупець) уклали Договір № 13-258-В купівлі-продажу природного газу (надалі - Договір).

В подальшому сторонами було укладено 17 Додаткових угод до Договору.

Згідно з п. 1.1. Договору, з урахуванням Додаткових угод № 4 від 31.12.2013 року та №11 від 22.12.2014 року, Продавець зобов'язується передати у власність Покупця у 2013-2015 роках природний газ, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах Договору.

Згідно п. 3.3. Договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу.

Згідно п. 3.4. Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печаткою два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути Покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п.6.2. Договору.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання-передачі.

Відповідно до п. 11 Договору, Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між Сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за газ -до їх повного здійснення.".

Додатковими угодами № 1 від 04.04.2013 року, № 2 від 10.07.2013 року, № 3 від 08.08.2013 року, № 4 від 31.12.2013 року, № 5 від 28.04.2014 року, № 6 від 07.05.2014 року, № 7 від 10.06.2014 року, №8 від 05.09.2014 року, №9 від 10.11.2014 року, №10 від 08.12.2014 року, № 12 від 05.02.2015 року, № 13 від 10.03.2015 року, № 14 від 03.04.2015 року, № 15 від 12.05.2015 року, № 16 від 03.06.2015 року, № 17 від 10.07.2015 року, № 18 від 12.10.2015 року, № 19 від 28.10.2015 року Сторонами змінено ціну газу.

Додатковою угодою № 4 від 31.12.2013 року п. 6.1. Договору викладено у наступній редакції: "Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного Сторонами акту приймання-передачі газу".

Згідно п. 7 Додаткової угоди вона набуває чинності з дати її підписання Сторонами та скріплення їх підписів печатками Сторін, поширює свою дію на відносини Сторін, що фактично склались з 01 січня 2013 року.

Додатковою угодою № 4 від 31 грудня 2013 року, змінено строк дії Договору та викладено статтю 11 "Строк дії Договору" Договору у наступній редакції: "Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між Сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.".

Додатковою угодою № 11 від 22 грудня 2014 року змінено строк дії Договору та викладено статтю 11 "Строк дії Договору" Договору у наступній редакції: "Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між Сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.".

Згідно з Договором, позивач передав з січня 2013 року по серпень 2015 року природний газ на загальну суму 13372850 (тринадцять мільйонів триста сімдесят дві тисячі вісімсот п'ятдесят) гривень 95 коп.

Станом на 30 вересня 2015 року відповідач здійснив оплату за природний газ в сумі 12792142 (дванадцять мільйонів сімсот дев'яносто дві тисячі сто сорок дві) гривні 97 коп.

Таким чином, на 30 вересня 2015 року зобов'язання відповідача по Договору складали 580707,98 гривень.

23 грудня 2015 року відповідачем оплачено на рахунок позивача 622596,23 гривень за природний газ по Договору, що підтверджується платіжним дорученням № 15487 від 23 грудня 2015 року.

Станом на 05.01.2016 року відповідач повністю сплатив позивачу вартість реалізованого природного газу.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що всупереч п. 6.1. Договору, відповідач неодноразово порушував строки оплати поставленого природного газу, виконував зобов'язання неналежним чином, з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

У зв'язку з чим нараховано відповідачу пеню в сумі 651094,92 (шістсот п'ятдесят одна тисяча дев'яносто чотири гривні) 92 коп.,що передбачено п.7.2. Договору, три проценти річних в сумі 58 288,09 (п'ятдесят вісім тисяч двісті вісімдесят вісім гривень) 09 коп. та інфляційні втрати в сумі 842 236,99 (вісімсот сорок дві тисячі двісті тридцять шість гривень) 99 коп. на підставі ст.625 ЦК України.

Проаналізувавши норми законодавства, умови договору, оцінивши надані докази, суд вважає, що провадження в частині стягнення заборгованості за поставлений природний газ в розмірі 580707,98 гривень слід припинити у зв'язку з оплатою відповідачем, а позовні вимоги в частині нарахування пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат є такими, що задоволенню не підлягають за наступних підстав.

Відповідно до п.6.1. Договору, в редакції додаткової угоди № 4 від 31.12.2013 року, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного Сторонами акту приймання-передачі газу.

Згідно п. 3.4. Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печаткою два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути Покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Таким чином, сторони в договорі визначили взаємні права та обов'язки. Обов'язком відповідача було надати підписані та скріплені печаткою акти приймання-передачі природного газу, а обов'язок позивача полягав у поверненні підписаних зі своєї сторони актів, наданих відповідачем, або наданням письмової відмови від підписання акта.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 538 ЦК України, виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

ПАТ "Львівгаз" на виконання п. 3.4. Договору надіслано на адресу позивача підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою ПАТ "Львівгаз" акти приймання-передачі природного газу, докази містяться в матеріалах справи.

Факт приимання-передачі природного газу підтверджується актами приимання-передачі природного газу, які, на виконання п. 3.4. Договору, підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою ПАТ «Львівгаз» та надіслані на адресу позивача, а саме:

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2013 року на суму 851630,83 грн. (газ, прийнятий у січні 2013 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 28 лютого 2013 року на суму 899637,64 грн. (газ, прийнятий у лютому 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 березня 2013 року на суму 742654,77 грн. (газ, прийнятий у березні 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 30 квітня 2013 року на суму 433 721,02 грн. (газ, прийнятий у квітні 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 травня 2013 року на суму 60697,97 грн. (газ, прийнятий у травні 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 30 червня 2013 року на суму 30936,28 грн. (газ, прийнятий у червні 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 липня 2013 року на суму 30754,47 грн. (газ, прийнятий у липні 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 серпня 2013 року на суму 33839,42 грн. (газ, прийнятий у серпні 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 30 вересня 2013 року на суму 38361,28 грн. (газ, прийнятий у вересні 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 жовтня 2013 року на суму 429 133,25 грн. (газ, прийнятий у жовтні 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 30 листопада 2013 року на суму 519957,32 грн. (газ, прийнятий у листопаді 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 грудня 2013 року на суму 901 953,59 грн. (газ, прийнятий у грудні 2013 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 січня 2014 року на суму 743077,90 грн. (газ, прийнятий у січні 2014 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 28 лютого 2014 року на суму 758487,18 грн. (газ, прийнятий у лютому 2014 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 березня 2014 року на суму 496191,16 грн. (газ, прийнятий у березні 2014 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 30 квітня 2014 року на суму 246007,69 грн. (газ, прийнятий у квітні 2014 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 травня 2014 року на суму 78404,46 грн. (газ, прийнятий у травні 2014 року);

Акт приимання-передачі природного газу від 30 червня 2014 року на суму 41 526,69 грн. (газ, прийнятий у червні 2014 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 липня 2014 року на суму 29 590,10 грн. (газ, прийнятий у липні 2014 року);

- Акт приимання-передачі природного газу від 31 серпня 2014 року на суму 40199,76 грн. (газ, прийнятий у серпні 2014 року

- Акт приймання-передачі природного газу від 30 вересня 2014 року на суму 32255,88 грн. (газ, прийнятий у вересні 2014 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2014 року на суму 245084,37 грн. (газ, прийнятий у жовтні 2014 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2014 року на суму 581971,20 грн. (газ, прийнятий у листопаді 2014 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 грудня 2014 року на суму 1126349,52 грн. (газ, прийнятий у грудні 2014 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2015 року на суму 1111378,92 грн. (газ, прийнятий у січні 2015 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 28 лютого 2015 року на суму 1133465,76 грн. (газ, прийнятий у лютому 2015 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 березня 2015 року на суму 1154 874,54 грн. (газ, прийнятий у березні 2015 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 30 квітня 2015 року на суму 387 237,12 грн. (газ, прийнятий у квітні 2015 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 травня 2015 року на суму 73775,81 грн. (газ, прийнятий у травні 2015 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 30 червня 2015 року на суму 37 761,28 грн. (газ, прийнятий у червні 2015 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 липня 2015 року на суму 37585,79 грн. (газ, прийнятий у липні 2015 року);

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 серпня 2015 року на суму 44347,98 грн. (газ, прийнятий у серпні 2015 року);

Підписані двома сторонами акти приймання-передачі природного газу долучені позивачем до позовної заяви, що підтверджує факт їх отримання від ПАТ "Львівгаз". Проте, вищезазначені примірники підписаних актів НАК "Нафтогаз України" за жоден місяць не повернув.

На день подання додаткових пояснень у журналі обліку вхідної кореспонденції відповідача відсутні записи про надходження на ПАТ «Львівгаз» примірників оригіналів актів приймання-передачі газу по Договору №13-258-В на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 року.

Згідно п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним вимоги, кредитор (позивач) зобов'язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові.

При цьому, подання кредитором позовної заяви, адресованої господарському суду (а не боржнику) і надіслання останньому як відповідачеві копії такої заяви є складовими судової процедури, а не цивільних правовідносин, і відповідні дії не можуть розглядатися як вимога у розумінні зазначеної норми ЦК України.

Тому, факт подання позовної заяви в суд із долученням підписаних актів приймання-передачі природного газу не є підтвердженням їх повернення ПАТ "Львівгаз", що стало б підставою для проведення остаточних розрахунків.

Твердження позивача про те, що ПАТ "Львівгаз", своєчасно склавши та направивши на адресу позивача акти приймання-передачі природного газу сам підтвердив факт постачання йому природного газу не заслуговують на увагу, у зв'язку з тим, що, враховуючи особливості функціонування єдиної газотранспортної системи України (надалі ЄГТСУ), яка пов'язана з безпереривністю її роботи, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 420 від 19.04.2012 року (надалі - Постанова) (чинною на час укладення договору та складання актів приймання-передачі природного газу) введено термін балансування обсягів природного газу в ЄГТСУ, який забезпечується фізичним та комерційним балансуванням (п.2.9. Постанови).

Так, для підтвердження позиції, що природний газ, який отримує ПАТ "Львівгаз" із загального потоку не обов'язково є газом отриманим від ПАТ "НАК "Нафтогаз України" відповідач надав копії актів приймання-передачі природного газу, які складались Товариством за жовтень 2015 року по Договору № 13-259-ВТВ та надсилались в ПАТ "НАК "Нафтогаз України", на виконання умов договору, проте ПАТ "НАК "Нафтогаз України" відмовився їх підписати так як зазначив, що постачання газу по даному договору було припинено. При цьому, в 2013 році між ПАТ "Львівгаз" було підписано договори на купівлю-продаж природного газу із ТзОВ "РГК Трейдінг", який йшов теж із загального потоку газу (копії договорів додано до матеріалів справи). Таким, чином до підписання актів приймання-передачі природного газу неможливо встановити, чий саме газ із загального потоку газу отримано Товариством, газ ПАТ "НАК "Нафтогаз України", газ ТзОВ "РГК "Трейдінг" чи іншого власника газу.

Як зазначено вище, відповідно до п. 6.1. Договору № 13-258-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 року, в редакції додаткової угоди №4 від 31.12.2013 року, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного Сторонами акту приймання-передачі газу. ПАТ "Львівгаз" на виконання п.3.4. Договору надіслано на адресу позивача підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою ПАТ "Львівгаз" акти приймання-передачі природного газу. Позивач підписаних актів не повернув ПАТ "Львівгаз". В даному випадку договором та Законом передбачено, що обидві сторони повинні підписати акти приймання-передачі природного газу (вчинити двосторонній правочин у відповідній формі).

Обов'язок провести остаточний розрахунок виникає не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним за умови, що до цього часу Товариство отримає підписані обома сторонами акти приймання-передачі природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Крім того, ст. 613 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 538 ЦК України, виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

У зв'язку з невиконанням позивачем свого обов'язку за Договором щодо повернення підписаних актів приймання-передачі природного газу, у нього не виникло право вимоги виконання зустрічного зобов'язання - здійснення відповідачем остаточного розрахунку за фактично переданий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, оскільки такий здійснюється на підставі підписаного Сторонами акту приймання-передачі газу, якого позивач не повернув відповідачеві.

Дане питання було предметом розгляду у Вищому господарському суді, а саме, в постанові ВГСУ від 02.04.2013 року у справі № 33/5005/7554/2012 (реєстраційний номер рішення 30436403), суд встановив, що у зв'язку з невиконанням позивачем свого обов'язку за договором щодо виставлення (направлення) рахунків, у нього не виникло право вимоги виконання зустрічного зобов'язання - здійснення відповідачем оплати у розмірі 50% від вартості окремої партії продукції у період 3-х банківських днів з моменту повідомлення готовності такої партії продукції до відвантаження, на підставі рахунку-фактури.

В даному випадку мова йде про неповернення підписаних позивачем актів приймання-передачі природного газу на підставі яких, відповідно до п. 6.1. Договору, здійснюється остаточний розрахунок.

Крім того, згідно зі ст. 1 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 вищезазначено Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо -безпосередньо після її закінчення.

Тобто, первинний документ у даному випадку акт приймання-передачі природного газу має підтверджувати факт здійснення госпоперації отримання природного газу за місяць. У зв'язку із цим, на актах приймання-передачі природного газу зазначено дату останнього дня місяця, в якому здійснювалось отримання природного газу.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що позивачем не представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідач позовні вимоги заперечив та спростував, суд прийшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про стягнення суми основного боргу в розмірі 580707,98 грн., пені у розмірі 651094,92 грн., 3% річних у розмірі 58288,09 грн., інфляційних втрат у розмірі 842236,99 грн. не є обґрунтованим та не підлягає до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 3010452 від 24.11.2015 року на суму 31984,92 грн. про сплату судового збору.

Господарські витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід залишити за позивачем.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Суддя Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлено 26.02.2016 року.