РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016Справа №910/22682/13
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., суддів - Бондарчук В.В., Маринченка Я.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165»
до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельна фірма «МЖКБуд»
провизнання права спільної сумісної власності та скасування державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення

Представники:

від Позивача: Курбанова Т.Г. (представник за Довіреністю);

Березенко В.Г. (голова правління);

від Відповідача: Ігнатенко О.В. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельна фірма «МЖКБуд» (надалі також - «Відповідач») про визнання права спільної сумісної власності та скасування державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 31.05.2011 року установчими зборами власників квартир багатоквартирного будинку №165 по вул. Горького у м. Києві прийнято рішення про створення об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165» та затверджено статут об»єднання. 29.06.2011 року Голосіївською районною у м. Києві державною адміністрацією проведено держану реєстрацію юридичної особи об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165». З 01.05.2013 року житловий будинок №165 по вул. Горького у м. Києві передано на баланс Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165» за актом приймання - передачі основних засобів. Як зазначає Позивач, два допоміжні приміщення (покрівля) на 17 поверсі другого під'їзду будинку загальною площею 142,1 кв.м. належать на праві власності Відповідачу, що підтверджується свідоцтвами про право власності від 26.04.2013 року. Проте, вказані приміщення є власністю квартиронаймачів і належать їм на праві спільної сумісної власності з 1993 року, а тому отримання Відповідачем свідоцтв про право власності є порушенням прав і законних інтересів співвласників квартир будинку №165 по вул. Горького у м. Києві. За таких підстав, просить Суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення за адресою вул. Горького, буд. 165, площею 70,9 кв.м., видане 26.04.2013 року Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельна фірма «МЖКБуд» та визнати недійсним свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення за адресою вул. Горького, буд. 165, площею 71,2 кв.м., видане 26.04.2013 року Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельна фірма «МЖКБуд».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.11.2013 року порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду. В судовому засіданні 16.12.2013 року у відповідності до вимог ч.3 ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 23.12.2013 р.

Розпорядженням в.о. Голови господарського суду міста Києва від 23.12.2013 року справу №910/22682/13 передано на розгляд судді Ломаці В.С. у зв'язку з перебуванням судді Васильченко Т.В. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.12.2013 р., на підставі ст.ст. 65, 86 ГПК України, справу №910/22682/13 прийнято до провадження суддею Ломакою В.С. та призначено справу до розгляду.

Розпорядженням в.о. Голови господарського суду міста Києва від 24.12.2013 року справу № 910/22682/13 передано на розгляд судді Васильченко Т.В., у зв'язку з виходом судді з лікарняного.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.12.2013 р. на підставі ст.ст. 65, 86 ГПК України справу № 910/22682/13 прийнято до провадження суддею Васильченко Т.В. та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні 27.01.2014 року у відповідності до вимог ч.3 ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 10.02.2014 р.

В судовому засіданні 10.02.2014 року у відповідності до вимог ч.3 ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 24.02.2014 р.

В судовому засіданні 24.02.2014 року судом прийнято заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач просить визнати право спільної сумісної власності членів Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165» - співвласників багатоквартирного будинку №165 по вул. Горького у м. Києві на допоміжні приміщення, розташовані на 17 поверсі будинку №165 по вул. Горького у м. Києві, загальною площею 142,1 кв.м. - горище, як на спільне неподільне майно, що перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку №165 по вул. Горького у м. Києві; скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення №400 (в літ. А) за адресою м. Київ, вул. Горького, 165, площею 70,9 кв.м., яка здійснена 26.04.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві та скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення №401 (в літ. А) за адресою м. Київ, вул. Горького, 165, площею 71,2 кв.м., яка здійснена 26.04.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві. Також, в зв'язку зі складністю справи, призначено колегіальний розгляд даної справи.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 24.02.2014 року призначено колегіальний розгляд справи № 910/22682/13 у наступному складі суду: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді: Босий В.П., Любченко М.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.02.2014 року на підставі ст.ст. 65, 86 ГПК України справу № 910/22682/13 прийнято до провадження колегією суддів у складі: Головуючого судді: Васильченко Т.В., суддів: Босий В.П., Любченко М.О. та призначено справу до розгляду.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 31.03.2014 року справу № 910/22682/13 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді Любченко М.О., Ломака В.С. у зв'язку з перебуванням судді Босого В.П. у відпустці.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.03.2014 року на підставі ст.ст. 65, 86 ГПК України справу № 910/22682/13 прийнято до провадження колегією суддів у складі: Головуючого судді: Васильченко Т.В., суддів: Ломака В.С., Любченко М.О. та призначено справу до розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.03.2014 року у справі № 910/22682/13 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.03.2014 року зупинено провадження у справі №910/22682/13 до отримання висновку судової експертизи, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

18.09.2014 року через відділ діловодства суду надійшло клопотання директора інституту Рувіна О.Г. про необхідність погодження строку виконання експертизи у строк понад три місяці та оплати експертизи у справі № 910/22682/13 та копія рахунку №3266 від 20.06.2014 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.09.2014 року поновлено провадження у справі №910/22682/13, задоволено вищезазначене клопотання, зобов'язано позивача оплатити експертизу відповідно до рахунку №3266 від 20.06.2014 року та погоджено термін проведення, призначеної ухвалою господарського суду міста Києва від 31.03.2014 року у справі №910/22682/13, судової експертизи у строк понад три місяці.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.09.2014 року зупинено провадження у справі №910/22682/13 до отримання висновку судової експертизи, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

21.01.2015 року через відділ діловодства суду надійшло клопотання експерта Свістунова І.С. про забезпечення умов роботи судового експерта по місцезнаходженню об'єкта дослідження шляхом присутності сторін під час проведення обстеження об'єктів дослідження: приміщення №400 загальною площею 71,2 кв.м. та №401 загальною площею 70,9 кв.м, що знаходяться за адресою: м.Київ, вул. Горького, 165, секція А, яке відбудеться 12.02.2015 і буде розпочато орієнтовно з 11.00 години та узгодження з експертом організації прибуття експерта Свістунова І.С. з експертної установи, безперешкодного доступу експерта до об'єкту дослідження, а також забезпечення належних умов праці експерта.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.01.2015 поновлено провадження у справі №910/22682/13, задоволено вищезазначене клопотання, зобов'язано сторони виконати клопотання експерта про забезпечення умов роботи судового експерта по місцезнаходженню об'єкта дослідження.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.01.2015 року поновлено провадження у справі №910/22682/13, задоволено вищезазначене клопотання, зобов'язано сторони виконати клопотання експерта про забезпечення умов роботи судового експерта по місцезнаходженню об'єкта дослідження, а провадження у справі №910/22682/13 зупинено.

12.06.2015 року на адресу господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи №5213/5214/14-43 від 29.05.2015 року разом з матеріалами справи.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 21.06.2015 року призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/22682/13, у зв'язку із закінченням повноважень судді Васильченко Т.В.

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва, справу № 910/22682/13 передано до розгляду судді Чинчин О.В.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.06.2015 року прийнято до провадження справу №910/22682/13 колегії суддів у складі: Чинчин О.В. (головуючий), суддів - Ломака В.С., Любченко М.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2015 року поновлено провадження по справі 910/22682/13, судове засідання призначено на 15.07.2015 року.

15.07.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки Позивач не встиг повністю ознайомитись з матеріалами експертизи. Також зазначив, що на сторінці №10 висновку експерта зазначена незрозуміла для Позивача інформація, у зв'язку із чим просить Суд виправити помилку чи описку або направити матеріали справи у правоохоронні органи в разі наявності ознак фальсифікацій.

15.07.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи. Щодо клопотання про виправлення описки у висновку експерта або направлення матеріалів справи у правоохоронні органи, Суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 89 Господарського процесуального кодексу України суддя за заявою сторони чи державного виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому їх змісту, а також за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення.

Позивач в своєму клопотанні просить Суд виправити описку чи помилку у висновку експерта. Однак, статтею 89 Господарського процесуального кодексу України не передбачено право Суду на виправлення таких описок чи помилок.

Враховуючи вищевикладене, Суд відмовляє в задоволенні клопотання в цій частині. Але, відповідно до ст. 31 Господарського процесуального кодексу України в судовому процесі може брати участь судовий експерт. Судовий експерт зобов'язаний за ухвалою господарського суду з'явитись на його виклик і дати мотивований висновок щодо поставлених йому питань. Висновок робиться у письмовій формі.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, зокрема висновком експерта, керуючись ст. 31, прийшов до висновку викликати в судове засідання експерта Київського науково-дослідного інститут судових експертиз - Свістунова І.С. та, керуючись ст. 38 ГПК України, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати експерта надати письмові пояснення щодо інформації, зазначеної на сторінці №10 висновку, а саме: "Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.04.2013 року/т.1,а.с.27,а.с.29/ нежитлове приміщення №400 (в літ.А), площею 71,2 кв.м. та нежитлове приміщення №401 (в літ.А) площею 70,9 кв.м., що розташовані за адресою: м.Київ, вул. Горького, 165, належить товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельна фірма "Елім-Партнер" та у разі якщо це описка - виправити її.

Щодо клопотання про направлення матеріалів справи у правоохоронні органи, Суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 90 Господарського процесуального кодексу України якщо при вирішенні господарського спору господарський суд виявить у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки кримінального правопорушення, господарський суд надсилає про цей факт повідомлення прокурору або органу досудового розслідування.

Суд, дослідивши висновок експерта Київського науково-дослідного інститут судових експертиз не вбачає ознак кримінального правопорушення, і тому Суд відмовляє в задоволенні клопотання в цій частині.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2015 року відкладено розгляд справи на 22.07.2015 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, витребуванням додаткових доказів по справі, викликом в судове засідання судового експерта, клопотанням про відкладення розгляду справи.

22.07.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли додаткові заперечення до відзиву та уточнення до позовних вимог, в якій просить Суд прийняти до розгляду першу позовну вимогу у наступній редакції: "Визнати право спільної сумісної власності співвласників ОСББ "МЖК Горького 165" - співвласників багатоквартирного будинку № 165 по вул. Горького у м. Києві на допоміжні приміщення, розташовані на 17-му поверсі будинку № 165 (літ. А) по вул.Горького у м.Києві, загальною площею 142, 1 кв.м. - горище, як на спільне майно, що перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку № 165 по вул. Горького у м. Києві». Решта позовних вимог залишаються без змін.

22.07.2015 року судове засідання не відбулось, у зв'язку із перебуванням судді Ломаки В.С. на лікарняному.

22.07.2015 року головуючий суддя Чинчин О.В. звернулась до Керівника апарату Господарського суду міста Києва із заявою про проведення автоматичного розподілу з метою заміни відсутнього судді.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 року призначено повторний автоматичний розподіл справи №910/22682/13.

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 року, справу № 910/22682/13 передано до розгляду колегії суддів у складі: суддя Чинчин О.В. (головуючий), судді - Любченко М.О., Князьков В.В.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.07.2015 р. прийнято до провадження справу №910/22682/13 колегією суддів у складі: суддя Чинчин О.В. (головуючий), судді - Любченко М.О., Князьков В.В., судове засідання призначене на 16.09.2015 р.

15.09.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення по суті позову.

16.09.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові заперечення до мотивувальної частини ухвали суду від 22.07.2015 року.

16.09.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від судового експерта Свістунова І.С. надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 22.07.2015 року.

16.09.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд", Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію, Державну архітектурно - будівельну інспекцію України.

В судовому засіданні 16 вересня 2015 року судовий експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Свістунов І.С. надав усні пояснення стосовно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи №№5213/5214/14-43 від 29.05.2015 року та зазначив, що ним допущена описка на сторінці 10 вказаного висновку. Крім того, зазначив, що відповідно до п.4.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень для виправлення описки висновок може бути повернутий до експертної установи для доопрацювання.

В судовому засіданні представники Позивача та Відповідача не заперечували проти повернення до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз висновку експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи №№5213/5214/14-43 від 29.05.2015 року для доопрацювання та зупинення провадження у справі до повернення матеріалів справи з експертної установи. Крім того, представник Відповідача підтримав клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд", Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію, Державну архітектурно - будівельну інспекцію України.

Що стосується уточнення до позовної заяви від 22.07.2015 року, поданого Позивачем, Суд зазначає, що згідно із п. 3.11 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, об'єднання позовних вимог, зміну предмета або підстав позову.

В даному випадку Заява Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "МЖК Горького 165" про уточнення позовних вимог від 22.07.2015 року, фактично є заявою про виправлення технічних помилок, у зв"язку з внесенням змін до Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Враховуючи вищевикладене, Суд приймає Заяву Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "МЖК Горького 165" до розгляду.

Суд, розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельна фірма "МЖКБуд" про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд", Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію, Державну архітектурно - будівельну інспекцію України, зазначає наступне.

Статтею 27 Господарського процесуального кодексу України визначено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Однак, Суд звертає увагу на те, що Відповідачем не наведено належних обґрунтувань щодо того, як рішення у даній справі може вплинути на права або обов'язки Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд", Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Державної архітектурно - будівельної інспекції України щодо однієї з сторін, а тому в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельна фірма "МЖКБуд" Суд відмовляє.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 31.03.2014 року у справі № 910/22682/13 з метою встановлення правомірності заявлених позовних вимог, всебічного, повного та об'єктивного розгляду спору й вирішення питань, що потребують спеціальних знань, а також необхідності визначення статусу та функціонального призначення спірних приміщень, призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

12.06.2015 року на адресу господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи №5213/5214/14-43 від 29.05.2015 року разом з матеріалами справи.

Суд зазначає, що на сторінці №10 вказаного висновку зазначено, що: "Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.04.2013 року/т.1,а.с.27,а.с.29/ нежитлове приміщення №400 (в літ.А), площею 71,2 кв.м. та нежитлове приміщення №401 (в літ.А) площею 70,9 кв.м., що розташовані за адресою: м.Київ, вул. Горького, 165, належить товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельна фірма "Елім-Партнер".

Як пояснив в судовому засіданні судовий експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Свістунов І.С., ним допущена описка на сторінці 10 висновку експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи №№5213/5214/14-43 від 29.05.2015 року.

Відповідно до п.4.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року, у разі виявлення у висновку експерта технічних помилок та/або недоліків за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), або керівника установи висновок повертається експерту для доопрацювання.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.09.2015 року повернуто судовому експерту Київського науково - дослідного інституту судових експертиз Свістунову І.С. висновок експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи №5213/5214/14-43 від 29.05.2015 року для доопрацювання, а провадження у справі №910/22682/13 було зупинено до повернення матеріалів справи з Київського науково - дослідного інституту судових експертиз після доопрацювання.

24.12.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Київського науково - дослідного інституту судових експертиз надійшла виправлена технічна описка на 10 сторінці висновку судового експерта Київського науково - дослідного інституту судових експертиз Свістунова І.С. за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи №5213/5214/14-43 від 29.05.2015 року після доопрацювання разом з матеріалами справи №910/22682/13.

24.12.2015 року головуючий суддя Чинчин О.В. звернулась до Керівника апарату Господарського суду м. Києва з заявою для здійснення автоматичного розподілу з метою заміни відсутнього судді.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 28.12.2015 року призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/22682/13, у зв'язку із закінченням повноважень судді Любченко М.О. та перебуванням судді Князькова В.В. на лікарняному.

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва, справу № 910/22682/13 передано до розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Чинчин О.В., судді - Бондарчук В.В., Маринченко Я.В.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.12.2015 року прийнято до провадження справу №910/22682/13 колегії суддів у складі: Чинчин О.В. (головуючий), суддів - Бондарчук В.В., Маринченко Я.В., судове засідання призначено на 20.01.2016 року.

18.01.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли додаткові пояснення та клопотання про припинення провадження по справі.

20.01.2016 року в судове засідання з'явились представники сторін. Суд на місці ухвалив - відкласти розгляд клопотання Відповідача про припинення провадження по справі до встановлення фактичних обставин по справі.

В судовому засіданні представники позивача надали усні пояснення по суті спору, якими підтримали вимоги та доводи позовної заяви. Представник відповідача в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, якими заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 37 Господарського процесуального кодексу України речовими доказами є предмети, що своїми властивостями свідчать про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи викладене, з метою з'ясування фактичних обставин справи, Суд вважає за необхідне зобов'язати Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням письмових пояснень Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельна фірма "МЖКБуд".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.01.2016 року відкладено розгляд справи на 17.02.2016 року, у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

10.02.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли додаткові пояснення по справі.

15.02.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли заперечення до додаткових пояснень Відповідача.

В судовому засіданні 17 лютого 2016 року представник Позивача та голова правління підтримали вимоги та доводи, викладені в позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві та письмових запереченнях на позовну заяву.

Суд, розглянувши клопотання Відповідача про припинення провадження у справі на підставі п.1-1 ч.1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, а також у зв'язку з підвідомчістю спору в частині скасування державної реєстрації права власності адміністративним судам зазначає наступне.

Пунктом 1-1) частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до пункту 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо наявності спору між сторонами з приводу права власності на допоміжні приміщення, розташовані на 17-му поверсі будинку № 165 (літ. А) по вул. Горького у м. Києві, загальною площею 142, 1 кв.м., оскільки посилання Відповідача на правомірність набуття права власності на спірні приміщення не свідчить про припинення існування спору між сторонами. За таких підстав, провадження у справі №910/22682/13 не може бути припинено на підставі п.1-1 ч.1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, а тому клопотання Відповідача в цій частині не підлягає задоволенню.

Що стосується непідвідомчості позовних вимог Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165» про скасування державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення за адресою м. Київ, вул. Горького, 165, які здійснені державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Суд зазначає.

Відповідно до статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктами 1, 7 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.06.2015 року у справі 21-227а15.

У справі, що розглядається, спір стосується права власності на нежилі приміщення, тобто цивільного права, а суб'єктний склад учасників судового процесу відповідає вимогам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а тому клопотання Відповідача в цій частині також не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 17 лютого 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

Розпорядженням виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів №323 від 01.08.1989 року затверджено акт від 28.07.1989 року про приймання закінченого будівництвом жилого будинку №1, секція «А» по вул. Горького, 165.

На підставі Наказу Управління житлового господарства виконкому Московської районної ради народних депутатів №190 від 29.09.1989 року приймальна комісія Об'єднаної дирекції Главккиївміськбуду прийняла закінчений будівництвом жилий будинок і енергоблок по будівельній адресі вул. Горького, 165 в Московському районі м. Києва.

03.05.1994 року між Державною комунальною будівельною корпорацією «Київмісьбуд» та Виробничо - будівельною фірмою «МЖКБуд» було укладено Договір про співробітництво і спільну діяльність по будівництву й експлуатації об'єктів МЖК «Будівельник» по вул. Горького.

За Актом про передачу незавершених будівництвом нежилих приміщень МЖК «Будівельник» від 20.04.1995 року Об'єднана дирекція передало з балансу, а ВБФ «МЖКБуд» прийняло на баланс незакінчені будівництвом нежилі приміщення МЖК «Будівельник», вбудовані в будинок №165 по вул. Горького.

Розпорядженням Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації №529 від 24.05.2004 року надано дозвіл власнику Акціонерного товариства Холдінгова компанія Виробничо - будівельна фірма «МЖКБуд» на виконання будівельних робіт по переплануванню нежитлових приміщень №1 та 32 під творчу майстерню по вул. Горького, 165 згідно з затвердженим проектом.

Розпорядженням Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації №954 від 15.07.2008 року затверджено Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом переплануванню нежилих приміщень №400 та №401 по вул. Горького, 165 в м. Києві для розміщення творчих майстерень, прийнято в експлуатацію переплановані приміщення №400 та №401 по вул. Горького, 165 в м. Києві для розміщення творчих майстерень, загальна площа приміщення №400 - 71,2 кв.м., №401 - 70,9 кв.м.

Рішенням Установчих зборів об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Горького, 165, оформленого протоколом №1 від 31.05.2011 року, створено Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165», затверджено статут та обрано правління.

Відповідно до п. 1.6 Статуту об'єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між членами об'єднання

Згідно з п.1.8 Статуту майно об'єднання утворюється з: майна, переданого йому членами об'єднання у власність; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Пунктом 2.1 Статуту визначено, що метою створення об'єднання є забезпечення захисту прав його членів, відповідно до пункту 11.1 цього Статуту, та дотримання ними обов'язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Завданням та предметом діяльності об'єднання є: належне утримання будинку та прибудинкової території; забезпечення реалізації прав власників приміщень будинку на володіння та користування спільним майном членів об'єднання; забезпечення сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання; здійснення господарської діяльності для забезпечення власних потреб. (п.2.2 Статуту)

На підставі розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №612 від 29.08.2012 року КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» передало на баланс Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165» житловий будинок №165 по вул. Горького у м. Києві, що підтверджується Актом приймання - передачі основних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, нежитлове приміщення №400 (в літ. А) площею 71,2 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Горького, 165 та нежитлове приміщення №401 (в літ. А) площею 70,9 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Горького, 165 належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельна фірма «МЖКБуд», що підтверджується свідоцтвами про право власності №2998775, №2997605 від 26.04.2013 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що вказані приміщення є власністю квартиронаймачів і належать їм на праві спільної сумісної власності з 1993 року, а тому отримання Відповідачем свідоцтв про право власності є порушенням прав і законних інтересів співвласників квартир будинку №165 по вул. Горького у м. Києві. За таких підстав, просить Суд з у рахуванням заяви про зміну предмету позову від 08.02.2014 року та заяви про виправлення технічних помилок від 22.07.2015 року, які прийняті Судом до розгляду, визнати право спільної сумісної власності співвласників ОСББ "МЖК Горького 165" - співвласників багатоквартирного будинку № 165 по вул. Горького у м. Києві на допоміжні приміщення, розташовані на 17-му поверсі будинку № 165 (літ. А) по вул. Горького у м. Києві, загальною площею 142, 1 кв.м. - горище, як на спільне майно, що перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку № 165 по вул. Горького у м. Києві; скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення №400 (в літ. А) за адресою м. Київ, вул. Горького, 165, площею 70,9 кв.м., яка здійснена 26.04.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві та скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення №401 (в літ. А) за адресою м. Київ, вул. Горького, 165, площею 71,2 кв.м., яка здійснена 26.04.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Проте, юридично забезпечена можливість здійснювати правомочності щодо володіння, користування і розпорядження власника належним йому майном не може виходити за рамки, встановлені правовими нормами, що регулюють відносини у сфері власності (абзац другий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 травня 2005 року № 4-рп/2005 у справі про права акціонерів ЗАТ).

Частиною 2 статті 382 Цивільного кодексу України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до статті 385 Цивільного кодексу України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 цього Кодексу співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Закон України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.

Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» №417-VIII від 14.05.2015 року, який набрав чинності 01.07.2015 року, внесено зміни до Закон України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, у тексті Закону слова "член об'єднання" в усіх відмінках і числах замінено словом "співвласник" у відповідному відмінку і числі, слова "його членів" - словом "співвласників", слова "неподільне і загальне майно" та "неподільне та загальне майно" в усіх відмінках - словами "спільне майно" у відповідному відмінку, а слова "житловий комплекс" в усіх відмінках - словами "багатоквартирний будинок" у відповідному відмінку.

Відповідно до статті 1 Закону «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об'єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Згідно зі статтею 4 Закону Об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов'язані з реалізацією прав та виконанням обов'язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Відповідно до статті 1 Закону багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об'єктами нерухомого майна;

допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення);

співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку;

спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Згідно зі статтею 4 Закону власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Статтею 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

За змістом пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Рішенням Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004 про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10, зазначено, що підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього, а питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Відповідно до Конституції України всі суб'єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів і т. ін.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.11.2011 року у справі № 14-рп/2011 встановлено, що за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям "мешканці" треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб'єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об'єкт - допоміжні приміщення. Крім того, таке функціональне призначення, як обслуговування дво- або багатоквартирного будинку, має і прибудинкова територія навколо нього, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою. З цього випливає, що допоміжне приміщення може бути розташоване і поза межами дво- або багатоквартирного будинку.

Правовий режим майна, що перебуває у спільній власності власників квартир, враховуючи і право розпоряджатися допоміжними приміщеннями, до яких за Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за № 927/11207, віднесено приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення); технічне обладнання багатоквартирного будинку інженерні комунікації та технічні пристрої, які необхідні для забезпечення санітарно гігієнічних умов та безпечної експлуатації квартир (загальні будинкові мережі тепло-, водо-, газо-, електропостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання, елеваторних вузлів, елементи благоустрою території, включаючи також і конструктивні елементи будинків (фундамент, несучі стіни та інше).

Як вбачається з матеріалів справи, нежитлове приміщення №400 (в літ. А) площею 71,2 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Горького, 165 та нежитлове приміщення №401 (в літ. А) площею 70,9 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Горького, 165 належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельна фірма «МЖКБуд», що підтверджується свідоцтвами про право власності №2998775, №2997605 від 26.04.2013 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що вказані приміщення є саме допоміжними приміщеннями, а тому на підставі ч. 2 статті 382 Цивільного кодексу України вони є спільною сумісною власністю всіх співвласників багатоквартирного будинку і не можуть перебувати у власності окремої особи.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 31.03.2014 року у справі № 910/22682/13 з метою встановлення правомірності заявлених позовних вимог, всебічного, повного та об'єктивного розгляду спору й вирішення питань, що потребують спеціальних знань, а також необхідності визначення статусу та функціонального призначення спірних приміщень, призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Так, висновком експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи №5213/5214/14-43 від 29.05.2015 року, складеного Київським науково - дослідним інститутом судових експертиз, встановлено, що приміщення №400 загальною площею 71,2 кв.м. та №401 загальною площею 70,9 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Горького, 165, секція «А» можливо кваліфікувати за функціональним призначенням, як «технічне горище»; відносяться до допоміжних приміщень багатоквартирного житлового будинку, оскільки через дані приміщення проходять вентиляційні камери та прокладено загальнобудинкові мережі водопостачання та теплопостачання з встановленими на них запірною й обслуговуючою арматурою, яка не є дублюючою; можна віднести до неподільного майна, як частину житлового комплексу, що забезпечує належне функціонування та експлуатацію жилого будинку; не відносяться до нежитлових приміщень в складі житлового комплексу та не можуть бути самостійним об»єктом цивільно - правових відносин.

За приписами ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками судових експертів.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких підстав, Суд приймає до уваги висновки експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи №№5213/5214/14-43 від 29.05.2015 року з урахуванням виправлення технічної описки на 10 сторінці висновку, складені Київським науково - дослідним інститутом судових експертиз, який був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову від дачі висновку (п. 1 ст. 384, п. 1 ст. 385 Кримінального кодексу України), оскільки висновки судової експертизи узгоджені між собою, обґрунтовані, не суперечать іншим матеріалам справи і не викликають сумнівів у їх неправильності. Крім того, Суд зазначає, що проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу", а тому за таких підстав, вказані висновки експертів є належними та допустимими доказами відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що спірні приміщення - №400 загальною площею 71,2 кв.м. та №401 загальною площею 70,9 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Горького, 165, секція «А» є саме допоміжними приміщеннями багатоквартирного житлового будинку, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Горького, 165, які в силу частини 2 статті 382 Цивільного кодексу України належать співвласникам на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

З урахуванням вищезазначених норм чинного законодавства України, Суд зазначає, що Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165» забезпечує реалізацію прав всіх співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, до якого, зокрема, входять допоміжні приміщення багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Горького, 165, відповідно до норм Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Враховуючи встановлені Судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням приписів статті 328 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 382 Цивільного кодексу України саме власникам кватир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку №165 по вулиці Горького у м. Києві на праві спільної сумісної власності належить спільне майно цього багатоквартирного будинку, зокрема, допоміжні приміщення, розташовані на 17-му поверсі будинку № 165 (літ. А) по вул. Горького у м. Києві, загальною площею 142, 1 кв.м. Підтвердження такого права не потребує вчинення будь-яких додаткових юридичних дій.

Судом розглянуті та відхилені заперечення Відповідача щодо правомірного набуття права власності на спірні приміщення на підставі Договору про співробітництво і спільну діяльність по будівництву об'єктів МЖК «Будівельник» по вул. Горького від 03.05.1994 року, оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти. Отже, право власності на новостворене нерухоме майно, яке відповідно до закону підлягає державній реєстрації, виникає виключно з моменту такої державної реєстрації, а не з моменту укладання договору про співробітництво і спільну діяльність по будівництву об'єктів МЖК «Будівельник» по вул. Горького від 03.05.1994 року, на який посилається Відповідач.

Відповідно до приписів п. 1 ст. 15 Цивільного України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165» про визнання права спільної сумісної власності співвласників ОСББ "МЖК Горького 165" - співвласників багатоквартирного будинку № 165 по вул. Горького у м. Києві на допоміжні приміщення, розташовані на 17-му поверсі будинку № 165 (літ. А) по вул. Горького у м. Києві, загальною площею 142, 1 кв.м. - горище, як на спільне майно, що перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку № 165 по вул. Горького у м. Києві, підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165» про скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення №400 (в літ. А) за адресою м. Київ, вул. Горького, 165, площею 70,9 кв.м., яка здійснена 26.04.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, та скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення №401 (в літ. А) за адресою м. Київ, вул. Горького, 165, площею 71,2 кв.м., яка здійснена 26.04.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Суд зазначає наступне.

Звертаючись до суду з позовом та визначаючи Відповідачем у справі Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельна фірма «МЖКБуд», Позивачем не враховано, що Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельна фірма «МЖКБуд» не приймало оспорюване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та не видавало свідоцтва про право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення №400 (в літ. А) площею 70,9 кв.м. та нежитлове приміщення №401 (в літ. А), площею 71,2 кв.м., за адресою м. Київ, вул. Горького, 165.

Главою 29 Цивільного кодексу України визначені способи захисту права власності, зокрема статтею 386 (звернення до суду з позовом про заборону вчинення дій, що порушують право власності) та статтею 387 (витребування майна з чужого незаконного володіння).

Разом з тим, ст. 392 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на наведені вище законодавчі положення, вимоги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165» про скасування державної реєстрації права власності, які заявлені саме до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельна фірма «МЖКБуд», як до особи яка, на думку Позивача, порушує його право власності, не є належним способом захисту цивільного права, оскільки останнім не порушене право та охоронюваний законом інтерес Позивача.

Крім того, Суд зазначає, що Позивачем не наведено правових обґрунтувань щодо можливості відновлення його порушеного права саме Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельна фірма «МЖКБуд» шляхом реалізації обраного позивачем способу захисту, а тому позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165» до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельна фірма «МЖКБуд» в частині скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення №400 (в літ. А) за адресою м. Київ, вул. Горького, 165, площею 70,9 кв.м., яка здійснена 26.04.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, та скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення №401 (в літ. А) за адресою м. Київ, вул. Горького, 165, площею 71,2 кв.м., яка здійснена 26.04.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Також, статтею 49 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.03.2014 року призначено у справі № 910/22682/13 судову експертизу, оплату витрат по проведенню судової експертизи покладено на Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165».

За таких обставин, враховуючи часткове задоволення позовних вимог Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165» в частині визнання права спільної сумісної власності співвласників ОСББ "МЖК Горького 165", Суд приходить до висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельна фірма «МЖКБуд» на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165» витрат за проведення експертизи у розмірі 10 360 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позовні вимоги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165» - задовольнити частково.

2. Визнати право спільної сумісної власності співвласників Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165» (03150, м.Київ, ВУЛИЦЯ ГОРЬКОГО, будинок 165, Ідентифікаційний код юридичної особи 37717283) - співвласників багатоквартирного будинку № 165 по вул. Горького у м. Києві на допоміжні приміщення, розташовані на 17-му поверсі будинку № 165 (літ. А) по вул. Горького у м. Києві, загальною площею 142, 1 кв.м. - горище, як на спільне майно, що перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку № 165 по вул. Горького у м. Києві.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельна фірма «МЖКБуд» (01042, м.Київ, ВУЛИЦЯ САПЕРНЕ ПОЛЕ, будинок 26-А, Ідентифікаційний код юридичної особи 13667585) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК Горького 165» (03150, м.Київ, ВУЛИЦЯ ГОРЬКОГО, будинок 165, Ідентифікаційний код юридичної особи 37717283) судовий збір у розмірі 5 759 (п'ять тисяч сімсот п'ятдесят девять) грн. 00 коп. та витрати за проведення судової експертизи у розмірі 10 360 (десять тисяч триста шістдесят) грн. 00 коп.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 22 лютого 2016 року.

Головуючий суддя О.В. Чинчин

Суддя В.В. Бондарчук

Суддя Я.В. Маринченко