ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

22 лютого 2016 року Справа № 916/3390/14

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий (доповідач), судді Палій В.В. і Прокопанич Г.К.,

розглянувши матеріали касаційної скарги приватно-орендного підприємства "Мрія", с. Ананьїв Перший Ананьївського району Одеської області (далі - Підприємство),

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.11.2015

зі справи № 916/3390/14

за позовом Підприємства

до: Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області, с. Ананьїв Ананьївського району Одеської області;

сільськогосподарського виробничого кооперативу "Маяк", с. Ананьїв Ананьївського району Одеської області,

про визнання права власності за набувальною давністю,

за участю прокуратури Одеської області, м. Одеса,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою від 16.12.2015 б/н (разом з клопотанням про відновлення строку її подання), в якій просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 скасувати, а рішення господарського суду Одеської області від 08.12.2014 залишити в силі.

Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність повернення касаційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до частини четвертої статті 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 120 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як зазначено у підпункті 2.2.1 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що була чинна на час розгляду справи судом першої інстанції) ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру було встановлено: 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (за станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Отже, при поданні касаційної скарги мав бути сплачений судовий збір у сумі 2 192, 40 грн., тоді як фактично за платіжним дорученням від 16.12.2015 № 130 перераховано лише 1 461,60 грн. судового збору.

Таким чином, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому розмірі.

Пунктом 4 частини першої статті 1113 ГПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Керуючись пунктом 4 частини першої і частиною другою статті 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 зі справи № 916/3390/14 повернути приватно-орендному підприємству "Мрія".

Суддя В. Селіваненко

Суддя В. Палій

Суддя Г. Прокопанич