ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.02.2016 р. Справа№ 914/2596/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Король М.Р. розглянув заяву Приватного акціонерного товариства Львівський локомотиворемонтний завод, м. Львів

про відстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області вiд 13.10.2015 року у справi №914/2596/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ТКФ Схід-постач, м. Харків

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Львівський локомотиворемонтний завод, м. Львів

про: стягнення 143 566,35грн.,

За участю представників:

від позивача (стягувача): не зявився;

від відповідача (боржника): ОСОБА_1 представник (довіреність від 18.12.15р.);

Ухвалою господарського суду від 08.02.2016 року прийнято до розгляду заяву Приватного акціонерного товариства Львівський локомотиворемонтний завод (вх.№613/16 від 05.02.2016 року) про відстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області вiд 13.10.2015 року у справi №914/2596/15. Розгляд заяви призначено на 16.02.2016 року.

В судове засідання 16.02.2016 року заявник (боржник) участь повноважного представника забезпечив, заяву підтримав, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав клопотання (вх.№6305/16 від 16.02.2016 року) про відмову від здійснення технічної фіксації судового засідання.

Стягувач в засідання суду повноважного представника не забезпечив, на електронну адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №6157/16 від 15.02.2016 року) та заперечення на заяву про відстрочку виконання рішення (вх. №6155/16 від 15.02.2016 року). Суд відхилив клопотання про відкладення розгляду заяви в звязку з тим, що у відповідності до ст. 121 ГПК України, така заява розглядається у десятиденний строк.

Судом встановлено.

Рішенням господарського суду Львівської області від 13.10.2016 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ТКФ Схід-постач задоволено частково та стягнуто з Приватного акціонерного товариства Львівський локомотиворемонтний завод 78590,40грн. основного боргу, 5074,37 грн. - 3% річних, 45268,07 грн. інфляційних втрат та 2 578,66 грн. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду у справі №914/2596/15 від 26.01.2016 р. вказане рішення залишено без змін.

На виконання рішення суду у даній справі суд видав наказ від 02.02.2016 року.

05.02.2016 року Приватне акціонерне товариство Львівський локомотиворемонтний завод звернулось до господарського суду Львівської області із заявою про відстрочку виконання рішення до 31 жовтня 2016 року.

Свою позицію заявник мотивують тим, що на підприємстві на даний час наявне важке фінансове становище, яке зумовлене не проведенням платежів замовниками, в основному державних підприємств Укрзалізниці. Так, дебіторська заборгованість становить 50 695 500,00грн. Як стверджує заявник, саме дана обставина зумовила виникнення кредиторської заборгованості на підприємстві в загальній сумі 88 215 286,93 грн.

В підтвердження вищенаведених обставин заявником подано довідки про стан дебіторської та кредиторської заборгованості станом на січень та лютий 2016 року.

Судом встановлено, що згідно п.1.3 статуту ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» є правонаступником усіх прав та обов'язків державного підприємства «Львівський державний локомотиворемонтний завод». А відповідно до п. п. 1.4. та 5.1 Статуту ПрАТ «Львівський ЛРЗ» засновником та єдиним акціонером товариства є держава в особі Міністерства інфраструкутри України.

Заявник звертає увагу суду на ту обставину, що ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» є одним з провідних промислових підприємств регіону, великим платником податків. При цьому, кількість працівників на підприємстві становить 1 391 людини, що підтверджується довідкою станом на 20.01.2015 року.

Як зазначає заявник, з огляду на наявні на даний час неплатежі з боку державних підприємств Укрзалізниці, підприємство не виплатило заробітню плату за січень 2015 року в сумі 2 000 000,00 грн.

Крім цього, на підприємстві відсутні кошти для сплати податкового зобовязання по податку на додану вартість в сумі 3 000 000,00 грн.

Враховуючи наведене заявник стверджує, що примусове виконання вищезгаданого рішення суду в даний момент може призвести до зупинки роботи на підприємстві та невиплати заробітної плати.

У запереченнях та письмових поясненнях на заяву про відстрочку виконання рішення суду стягувач звертає увагу на те, що до матеріалів заяви не долучено належних доказів важкого фінансового стану боржника. Крім того, у вказаних запереченнях представник Товариства з обмеженою відповідальністю ТКФ Схід-постач наголошує на тому, що сума заборгованості по даній справі не є значною та виникла ще у 2013 році. Враховуючи фінансовий стан Товариства з обмеженою відповідальністю ТКФ Схід-постач, фінансову ситуацію, яка склалася в країні, стягувач просить суд відмовити у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду.

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає дані обставини такими, що є достатніми для часткового задоволення заяви про відстрочку виконання рішення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Як зазначено п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Оскільки згадана стаття господарського процесуального кодексу не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Як зазначено у п. 7.1.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення, відповідно до 7.2. вказаної Постанови, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, в основу ухвали про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

У заяві про відстрочку заявник наголошує на складному фінансовому становищі, що підтверджує долученими до заяви копіями довідок про фінансовий стан товариства №51-ф від 20.01.2016 року, копією довідки про стан дебіторської заборгованості №511-Ф від 03.02.2016 року, копією довідки про кредиторську заборгованість станом на 20.01.2016 року, копією звіту про фінансові результати за І півріччя 2015 року, копією довідки про кількість працюючих №242 від 20.01.2016 року, копіями виписок з рахунку ПАТ «Кредобанк» та АТ «Укрексімбанк».

Оскільки ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, то суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК.

Відстрочка виконання судового рішення можлива лише у виняткових випадках, при наявності доказів обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

Суд звертає увагу на те, що предметом стягнення є не тільки сума основної заборгованості, а й нарахування на неї: інфляційних та 3% річних.

Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи докази, які подав заявник на підтвердження заяви про відстрочку виконання рішення, з огляду на той факт, що засновником та єдиним акціонером заявника є держава в особі Міністерства інфраструкутри України, заявник є великим платником податків, перебуває у важкому фінансовому становищі, повязаному із несвоєчасністю розрахунку підприємств Укрзалізниці, зважаючи на необхідність задоволення господарських інтересів обох сторін та недопущення можливих негативних наслідків примусового виконання рішення суду у встановлені законодавством строки, суд вважає, що заява Приватного акціонерного товариства Львівський локомотиворемонтний завод про відстрочку виконання рішення суду вiд 13.10.2015 року у справi №914/2596/15 підлягає частковому задоволенню, а саме: до 16 квітня 2016 р.

Керуючись ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

1.Заяву Приватного акціонерного товариства Львівський локомотиворемонтний завод (вх.№613/16 від 05.02.2016 року) про відстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області вiд 13.10.2015 року у справi №914/2596/15 задоволити частково.

2.Відстрочити виконання рішення господарського суду Львівської області у справі № 914/2596/15 від 13.10.2015 року до 16 квітня 2016 р.

Суддя Король М.Р.