ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2016 р. Справа № 922/5561/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,ОСОБА_2М

відповідача - ОСОБА_3,

третьої особи - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.211Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 08 грудня 2015 року у справі №922/5561/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Димитроввантажтранс», м.Димитров, Донецької області

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, м.Київ про зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Димитроввантажтранс», м.Димитров звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, в якій просив суд: зобов'язати відповідача виконати умови п. 6.4. договору оренди №764 від 24 квітня 2001 року шляхом надання дозволу позивачу на списання орендованого майна згідно з протоколом про проведення обстеження у зв'язку зі списанням основних засобів станом на 30 квітня 2015 року у кількості 261 одиниця залишковою вартістю 29 599,61 грн., згідно з порядком списання об'єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2007 року №1314 "Про затвердження Порядку списання об'єктів державної власності", а також стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1218,00 грн.; з посиланням на те, що під час проведення інвентаризації ТОВ "Димитровватажтранс" комісією було винесено пропозицію списати орендоване майно, яке є у складі цілісного майнового комплексу, та яке морально та фізично зношене, відновленню не підлягає у зв'язку з фактичним руйнування та непридатне для подальшого використання.

Рішенням господарського суду Харківської області від 08 грудня 2015 року у справі №922/5561/15 (суддя Пономаренко Т.О.) позов задоволено повністю, зобов'язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області виконати умови п. 6.4. Договору оренди №764 від 24 квітня 2001 року, шляхом надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю "Димитроввантажтранс" на списання орендованого майна згідно з протоколом про проведення обстеження у зв'язку зі списанням основних засобів станом на 30 квітня 2015 року у кількості 261 одиниця залишковою вартістю 29 599,61 грн.

Відповідач - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду необґрунтоване та незаконне, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове про відмову в позові.

У апеляційній скарзі зазначив, що не має законних підстав для надання дозволу на списання основних засобів через те, що Порядком списання об'єктів державної власності, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2007 №1314 не передбачено механізму списання державного майна, переданого в оренду у складі цілісних майнових комплексів державних підприємств, організацій (їх структурних підрозділів).

Представник Міністерства енергетики та вугільної промисловості України в судове засідання не з'явився, надав відзив, в якому зазначив, що позивач не є суб'єктом господарювання у розумінні положень Порядку списання об'єктів державної власності, а процедура списання державного майна, переданого в оренду, даним Порядком не визначається, просив розглянути справу без участі представника.

Позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм чинного законодавства, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві зазначив, що до списання пропонується лише частина майна, а не цілісний майновий комплекс, відмова від надання дозволу на списання державного майна є порушенням умов п.6.4. договору.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила, що між Регіональним відділенням Фонду держмайна України по Донецькій області (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Димитроввантажтранс" (Орендар) був укладений Договір оренди №764 від 24 квітня 2001 року (надалі - Договір), відповідно до предмету якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування державне майно - цілісний майновий комплекс промислового залізничного транспорту, що знаходиться на балансі ДВАТ "Димитроввуглевантажтранс" (Підприємство), склад і вартість якого визначено у відповідності з додатками №1, 2, 3 до договору оренди, протоколом про результати інвентаризації та передавальним балансом Підприємства, складеним станом на 31.03.2001 р., вартість якого становить 8 772 331,00 грн.

Договором №2 про внесення змін до договору оренди №764 від 24.04.2001 р., укладеного з ТОВ "Димитроввантажтранс" на державне майно - цілісний майновий комплекс промислового залізничного транспорту, що знаходиться на балансі ДВАТ "Димитроввуглевантажтранс" сторонами викладено п. 10.1. Договору оренди в такій редакції: цей договір діє з 24 квітня 2001 року до 24 квітня 2016 року.

На виконання умов Договору Орендодавець передав, а Орендар прийняв державне майно - цілісний майновий комплекс промислового залізничного транспорту, що знаходиться на балансі ДВАТ "Димитроввуглевантажтранс", що підтверджується актом прийому-передачі від 24 квітня 2001 року (т. 1, а.с. 17-18).

Пунктом 6.4. Договору передбачено, що Орендар має право у встановленому порядку з дозволу Орендодавця списувати орендоване майно Підприємства.

Як свідчать матеріали справи позивачем проведено інвентаризацію станом на 30.04.2015 р., під час якої відповідними комісіями внесена пропозиція списати орендоване майно, яке є у складі цілісного майнового комплексу, та яке морально та фізично зношене, відновленню не підлягає у зв'язку з фактичним руйнуванням та непридатне для подальшого використання, про що складений акт інвентаризації об'єктів державної власності, що пропонуються до списання станом на 30 квітня 2015 року.Позивач листом від 27 травня 2015 року за №343 звернувся до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області щодо надання згоди на списання орендованого майна, яке є у складі цілісного майнового комплексу ДВАТ "Димитроввуглевантажтранс" у кількості 261 одиниця первісною вартістю 506 605,99 грн. та залишковою вартістю 29599,61 грн.

Міністерство енергетики та вугільної промисловості України листом від 25 червня 2015 року №2/12-2140 повідомило, що не може розглянути це питання, оскільки Порядок списання об'єктів державної власності не передбачає списання державного майна, переданого в оренду.

Відповідач листом від 11.06.2015 №11-06-02-02647 відмовив позивачу у наданні такого дозволу, посилаючись на те, що дія Порядку списання об'єктів державної власності не поширюється на списання об'єктів державної власності, що входять до складу орендованих цілісних майнових комплексів.

Суд першої інстанції вважав, що зазначена відмова необґрунтована, так як відповідач мав надати дозвіл на списання орендованого майна у довільній формі, оскільки форма такого дозволу та порядок його надання не передбачена чинним законодавством.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Укладений між сторонами договір оренди №764 від 24 квітня 2001 року, відповідно до приписів статей 1, 4, 10, 19, 32 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", є підставою для виникнення у його сторін господарських зобовязань, передбачених статтями 173, 174, 175 Господарського кодексу України, та відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", до об'єктів управління державної власності відноситься державне майно, передане в оренду.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" суб'єктом управління об'єктами державної власності є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України , Фонд державного майна України та інші.

Порядок забезпечення підвищення ефективності використання державного та комунального майна шляхом передачі його в оренду фізичним та юридичним особам врегульовано Законом України" Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" цілісним майновим комплексом є господарський об'єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автоматичними інженерними спорудами комунікаціями, системою енергопостачання тощо.

Кабінет Міністрів України, здійснюючи управління об'єктами державної власності, як суб'єкт управління відповідно до підпункту "и" пункту 18 ч. 2 ст. 5 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", визначає порядок відчуження та списання цих об'єктів.

Механізм списання об'єктів державної власності, якими є об'єкти незавершеного будівництва (незавершені капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи), матеріальні активи, що відповідно до законодавства визнаються основними фондами (засобами), іншими необоротними матеріальними активами, врегульовано Порядком списання об'єктів державної власності затвердженим постановою КМ України від 08.11.2007 р. №1314, що прийнятий відповідно до ст. 5 Закону України "Про управління об'єктами державної власності".

У п. 2 Порядку списання об'єктів державної власності, затвердженого Постановою КМУ від 08.11.2007р. № 1314 зазначено, що його дія поширюється на наступне майно: по-перше, майно, яке передане казенним підприємствам, державним комерційним підприємствам (їх об'єднанням), установам та організаціям, по-друге, майно, яке закріплене за підприємствами, установами та організаціями, які перебувають у віданні Національної академії наук і галузевих академій наук, по-третє, майно, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації (корпоратизації), але перебуває на їх балансі.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що його дія не поширюється на майно, порядок списання якого визначається окремими законами (об'єкти житлового фонду, військове майно, державний матеріальний резерв, об'єкти цивільної оборони, цілісні майнові комплекси підприємств тощо).

Отже, державне майно, яке входить до складу орендованого цілісного майнового комплексу, надати дозвіл на списання якого просить позивач, перебуває на балансі позивача як орендоване, а не як майно, яке при приватизації не увійшло до його статутного капіталу, тобто на ньго не розповсюджується дія Порядку списання об'єктів державної власності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2007р. № 1314.

У п. 5 Порядку списання об'єктів державної власності списання майна здійснюється суб'єктом господарювання, на балансі якого воно перебуває, на підставі прийнятого суб'єктом управління рішення про надання згоди на його списання.

Відповідно до приписів Порядку списання об'єктів державної власності за Фондом державного майна України та його регіональними відділеннями закріплено правомочності щодо здійснення погоджень, по-перше, відносно списання нерухомого майна, а також повітряних і морських суден, суден внутрішнього плавання та рухомого складу залізничного транспорту, закріпленого за підприємствами, установами та організаціями, які перебувають у віданні Національної академії наук і галузевих академій наук, по-друге, відносно майна, яке не ввійшло до статутних фондів господарських товариств при приватизації але залишилося на їх балансі.

Отже, відповідач не є суб'єктом управління щодо державного майна, що входить до складу' орендованого позивачем цілісного майнового комплексу.

Як свідчать матеріали справи суб'єктом управління орендованим позивачем державним цілісним майновим комплексом є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, яке листом від 25.06.2015р. № 2/12-2140 повідомило позивача про те, що списання державного майна на сьогодні визначено Порядком списання об'єктів державної власності, однак вказаний порядок не передбачає списання державного майна, що знаходиться в оренді.

Суд першої інстанції, посилаючись на невиконання відповідачем п. 6.4 Договору оренди, зробив необґрунтований висновок про доведеність права позивача як орендаря на списання відповідного обладнання незалежно від наявності нормативно - правового регулювання щодо надання дозволу на списання майна, яке не може бути підставою для звільнення відповідача від обов'язків за договором оренди, оскільки наслідком такого звільнення є порушення приписів п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 13 Цивільного кодексу України щодо балансу інтересів між сторонами договору оренди, тим більше, що позивач звертався до відповідача з метою отримання дозволу на списання лише частки майна за переліком, а не цілісного майнового комплексу.

При цьому суд першої інстанції не звернув уваги на те, що зазначеним пунктом договору встановлено, що орендар (позивач) має право у встановленому порядку з дозволу орендодавця списувати орендоване майно.

Отже, списання орендованого державного майна повинно проводитись в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Як свідчать матеріали справи нормами діючого законодавства не встановлено порядку списання орендованого державного майна цілісного майнового комплексу, що підтверджується також листами Міністерством енергетики та вугільної промисловості України.

Колегія суддів вважає посилання позивача на те, що до списання пропонується лише частина майна, а не цілісний майновий комплекс, безпідставним, так як зазначене майно входить до складу цілісного майнового комплексу, порядок списання якого не встановлений.

Суд першої інстанції необґрунтовано вважав, що відповідач мав надати дозвіл на списання орендованого майна у довільній формі, оскільки форма такого дозволу та порядок його надання не передбачена чинним законодавством.

Колегія суддів прийшла до висновку, що в звязку з відсутністю Порядку списання об'єктів державної власності, які знаходяться у складі орендованого цілісного майнового комплексу, неправильне визначення суб'єкта управління орендованим державним цілісним майновим комплексом - суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

В звязку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги про зобов'язання відповідача виконати умови п. 6.4. договору оренди №764 від 24 квітня 2001 року шляхом надання дозволу позивачу на списання орендованого майна не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, що позивачем не виконано.

Таким чином, висновки викладені в рішенні господарського суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви відповідача не можуть бути підставою для його скасування, керуючись ст. 629 ЦК України, ст.ст. 101-105 ГПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 08.12.2015р. по справі №922/5561/15 скасувати та прийняти нове рішення.

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Димитроввантажтранс», (85323, м.Димитров, Донецької області, вул.Ватутіна, 51, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (61024, м.Харків, вул.Гуданова,18, ) - 1339,8 грн. судового збору по апеляційній скарзі.

Наказ доручити надати господарському суду Харківської області.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції: Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 10.02.16

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.