ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року Справа № 921/489/15-г/3
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів:Є.Борденюк Д.Кривди, С.Могил,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановувід 24.11.2015
Львівського апеляційного господарського суду
у справі№ 921/489/15-г/3
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доКомунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго"
простягнення 368 605,76 грн,
у судове засідання прибули представники:
позивачаСтарчик А.А. (дов. від 18.04.2014 № 14-90),
відповідачаМиколайчук Н.Л. (дов. від 22.02.2016 № 308),
заслухавши суддю-доповідача - Є. Борденюк, пояснення представників сторін та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду з позовом до Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" про стягнення 368 605,76 грн, з яких 27 076,11 грн 3 % річних, 295 914,29 грн інфляційних втрат, 45 615,36 грн пені.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 27.07.2015 (суддя Я. Боровець) позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Судове рішення мотивоване наступним.

28.12.2012 між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та Обласним комунальним підприємством теплових мереж "Тернопільтеплокомуненерго" укладений договір купівлі-продажу природного газу № 13/2696-ТЕ-30 (далі - Договір), у відповідності до пункту 1.1 Розділу 1 якого продавець зобов'язався передати у власність покупця у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався прийняти і оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Згідно з п. 3.4 Договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані і скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використання газу, його фактична ціна і вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригінала акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 5.2 Договору ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 1 091,00 грн, без урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 1 091,00 грн, крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн, всього з ПДВ - 1 309,20 грн.

Пунктом 5.5 Договору передбачено, що загальна вартість цього договору на дату його укладення становить 3 660 305 грн, крім того ПДВ - 732 061 грн, разом з ПДВ - 4 392 366 грн.

Згідно п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 11.1 Договору передбачено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В подальшому між Сторонами до договору було укладено: додаткову угоду № 1 від 05.04.2013 року, згідно п. 1 якої сторони дійшли згоди, зокрема, по тексту договору слова "Обласне комунальне підприємство теплових мереж "Тернопільтеплокомуненерго" замінити словами "Комунальне підприємство теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго " та додаткову угоду № 2 від 14.10.2014.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у період з січня 2013 року по квітень 2013 року, та з жовтня по грудень 2013 року здійснив поставку природного газу відповідачу, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу. Усього позивачем поставлено відповідачу природного газу на загальну суму 3 149 059,37 грн.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області у справі № 921/396/14-г/16 від 23.06.2014 з відповідача на користь позивача стягнуто основний борг у розмірі 1 680 744,74 грн, інфляційні втрати у розмірі 35 871,18 грн, 3% річних у розмірі 71 889,84 грн та пеню у розмірі 184 125,86 грн, за прострочення оплати за природній газ поставлений у січні - грудні 2013 року, які нараховані за період прострочення виконання зобов'язання з 14.02.2013 по 02.04.2014 за даним Договором.

Вказаним рішенням суду встановлено, що відповідачем допущено неналежне виконання договірних зобов'язань, визначених у Договорі купівлі-продажу природного газу № 13/2696-ТЕ-30 від 28.12.2012, а саме було допущено прострочення термінів оплати за переданий природний газ і станом на 02.04.2014 сума основного боргу відповідача склала 1 680 744,74 грн.

З рішення Господарського суду Тернопільської області у справі № 921/396/14-г/16 від 23.06.2014 вбачається, що кінцевою періоду нарахування заборгованості та сум штрафних санкцій у справі № 921/396/14-г/16 було 02.04.2014.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач погасив заборгованість перед позивачем у сумі 1 680 744,74 грн 15.10.2014, що підтверджується платіжним дорученням № 7 від 15.10.2015.

Донараховані суми 3 % річних, інфляційних втрат, пені з 03.04.2014 по 15.10.2014 є предметом позову, у справі що розглядається.

У відзиві від 18.06.2015 на позовну заяву з даним донарахуванням відповідач не погоджується, оскільки стверджує, що погашення заборгованості за природній газ та штрафних санкцій проведено на підставі договорів № 645/30 та № 1036/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") від 07.10.2014 та від 04.12.2014 відповідно.

Однак, укладені договори про організацію взаєморозрахунків не звільняють відповідача від зобов'язання щодо сплати пені, інфляційних втрат та 3% річних за невиконання умов Договору, оскільки субвенції з державного бюджету є лише способом компенсації відповідачу недоотриманих коштів внаслідок різниці у тарифах та не дають йому права не виконувати зобов'язання за укладеними господарськими договорами та уникати відповідальності за порушення їх умов.

З посиланням на вказане, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Разом з тим, судом здійснений перерахунок заявлених сум пені, інфляційних втрат та 3 % річних, за результатом якого суд дійшов висновку про стягнення пені у розмірі 45 615,36 грн, інфляційних втрат у розмірі 295 914,29 грн та 3 % річних у розмірі 27 076,11 грн.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.11.2015 (колегія суддів: Н. Галушко, В. Кузь, Г. Орищин) рішення Господарського суду Тернопільської області від 27.07.2015 скасоване, прийняте нове рішення, яким у позові відмовлено.

Постанова мотивована наступним.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" між сторонами у справі, Головним управлінням державної казначейської служби України у Тернопільській області, Департаментом фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації та Управлінням житлово-комунального господарства Тернопільської обласної державної адміністрації були укладені договори № 643/30 від 07.10.2014 та №1036/30 від 04.12.2014 про організацію взаєморозрахунків.

Відповідно до умов зазначених договорів сторони дійшли згоди про проведення взаєморозрахунків щодо заборгованості відповідача перед позивачем за договором № 13/2696-ТЕ-30 від 28.12.2012 у розмірі 1 680 744,74 грн та 291 886,88 грн (погашення штрафних санкцій згідно рішення суду від 23.06.2014 № 921/396/14-г/16), за рахунок коштів субвенції з загального фонду державного бюджету для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню.

Умовами цих договорів передбачено не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але також змінено порядок і строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору.

Так, за змістом підпункту 2 пункту 10 договорів про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій із погашення заборгованості відповідно до договору, а також засвідчили, що після виконання договору сторони не мають одна до одної жодної претензії стосовно його предмета (п.15).

Отже, уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений згідно з договором.

Разом із тим, договори про організацію взаєморозрахунків не передбачали можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань і підстав для інших грошових вимог.

На виконання зазначених договорів відповідач за рахунок коштів субвенції з державного бюджету погасив перед позивачем заборгованість у розмірі 1 972 631,62 грн згідно з платіжних доручень №7 від 15.10.2014 та №20 від 18.12.2014.

З посиланням на вказане, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені договорами про організацію взаєморозрахунків, а сторони у справі згідно з пунктом 15 цих договорів засвідчили, що після виконання договору вони не матимуть одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору, то правових підстав для задоволення позову немає.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, позивач посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм права, просить скасувати постанову, а рішення місцевого господарського суду залишити без зміни.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Розглянувши спір по суті у межах апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з посиланням на те, що заявлені позивачем 3 % річних, пеня та інфляційні втрати нараховані на суму заборгованості, строки оплати якої змінені сторонами у спосіб укладення договорів про організацію взаєморозрахунків. При цьому, судом встановлено, що вказані суми позивачу перераховані.

Статтею 11128 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд України дійшов висновку, зокрема у постановах від 11.11.2015 у справі № 927/1733/14 та від 01.07.2015 у справі № 924/1230/14, що уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до основного договору, та відмовились від застосування штрафних та інших фінансових санкцій за основним договором.

За таких обставин, підстав для зміни або скасування постанови апеляційного господарського суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.11.2015 у справі № 921/489/15-г/3 залишити без зміни.

Судді: Є. Борденюк

Д. Кривда

С. Могил