ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2016 р. Справа № 911/350/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграманта»

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Рокитнянський Цукровий Завод»

про стягнення 550 000,00грн

Суддя С.І. Чонгова

Представники:

від позивача ОСОБА_2 (довіреність б/н від 22.01.2016);

від відповідача ОСОБА_3 (довіреність б/н від 15.11.2015).

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграманта» (далі ТОВ «Аграманта») звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Рокитнянський Цукровий Завод» (далі ПАТ ОСОБА_1 акціонерного товариства «Рокитнянський Цукровий Завод») про стягнення 550 000,00грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобовязання за додатковою угодою №1 від 10.06.2015 до договору №АТА-10/02 купівлі-продажу товарів від 10.02.2015, в частині повернення позивачу попередньої оплати, згідно встановленими сторонами графіку.

Відповідач у справі ПП Росьтехбуд у відзиві на позов визнає заявлену в позові заборгованість в розмірі 550 000,00грн та зазначає, що у звязку з скрутним фінансовим становищем не в змозі сплатити борг.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник позивача проти задоволення позову не заперечував.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

10.02.2015 між сторонами у даній справі ТОВ «Аграманта» (далі покупець) та ПАТ ОСОБА_1 акціонерного товариства «Рокитнянський Цукровий Завод» (далі продавець) укладено договір №АТА-10/02 купівлі-продажу (далі договір, а.с.9-10).

За умовами договору, продавець зобовязується передати у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти та оплатити зерно кукурудзи 3 кл. (далі товар).

Відповідно до п. 1.4 договору, загальна вартість договору складає 7 651 222,00грн без ПДВ.

Продавець зобовязаний передати товар на умовах EXW, склад ПАТ «Рокитнянський Цукровий Завод», до 31.12.2015.

Згідно п. 2.2 договору, покупець зобовязаний здійснити попередню оплату за товар до 31.03.2015.

Як визначено п. 5.2 договору, строк дії вказаного договору починає свій перебіг з моменту його підписання та закінчується 31.12.2015.

Як встановлено під час розгляду справи позивачем 13.02.2015 перераховано відповідачу суму у розмірі 7 651 222,00грн, що підтверджується виписками з рахунку (а.с.12-18).

Крім того, між сторонами 10.06.2015 укладено додаткову угоду №1 до договору №АТА-10/02 від 10.02.2015, відповідно до п. 1 якої передбачено, що у звязку з неможливістю здійснити поставку товару, сторони вирішили розірвати договір №АТА-10/02 від 10.02.2015.

Пунктом 2 вказаної додаткової угоди визначено що, продавець зобовязаний повернути грошові кошти, які були перераховані згідно договору з наступним графіком:

- до 31.10.2015 555 000,00грн;

- до 30.04.2016 1 000 000,00грн;

- до 30.07.2016 1 000 000,00грн;

- до 01.10.2016 2 500 000,00грн;

- до 31.12.2016 2 601 222,00грн.

Проте, як зазначає позивач у позовній заяві та визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву, відповідачем прострочено зобовязання з повернення коштів в розмірі 550 000,00грн, що мало бути виконаним до 31.10.2015.

Предметом спору у даній справі є обовязок відповідача щодо повернення перерахованої за товар суми, згідно узгодженого сторонами графіку.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також встановлено ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 550 000,00грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 8250,00грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Рокитнянський Цукровий Завод» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграманта» 550 000,00грн боргу, 8250,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 19.02.2015

Суддя С.І. Чонгова