КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2016 р. Справа№ 927/1207/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Калатай Н.Ф.

Зеленіна В.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача - не з'явились,

від відповідача -не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області №5242/10/25-10 від 04.12.2015

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.10.2015р.

у справі № 910/1207/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЧернігівГазСпецСервіс"

до Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області

про стягнення 33646грн.34коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 06.10.2015 (суддя Книш Н.Ю.) задоволено позовні вимоги ТОВ «ЧернігівГазСпецСервіс» та стягнуто з Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області 31687,30грн. інфляційних нарахувань за період червень 2014р. - квітень 2015р. та 3% річних в сумі 1959,04грн. за період з 29.05.2014р. по 07.05.2015р., нарахованих за невиконання договору №20/11-12-м.р. від 20.11.2012р., та 1827грн. 00коп. судового збору. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач вчасно не виконав зобов'язання з оплати виконаних позивачем робіть за вказаним договором.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою в якій просив його скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт зазначив про відсутність його вини у несвоєчасній оплаті виконаних позивачем робіт, оскільки Корюківська ОДПІ не має власних коштів і фінансується за рахунок бюджетних коштів, тому заборгованість не було вчасно погашено через відсутність асигнувань.

Представники позивача та відповідача в судове засідання апеляційної інстанції не з'явились, про час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належними чином (в справі наявні повідомлення про вручення поштового відправлення).

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Неявка представників позивача та відповідача не перешкоджає розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для її повного розгляду.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Чернігівської області у справі №927/1505/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 р., задоволено позовні вимоги ТОВ "ЧернігівГазСпецСервіс" та стягнуто з Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області 69489,84 грн. боргу та 1827,00 грн. судового збору, в зв'язку з порушенням відповідачем, як замовником, зобов'язання в частині своєчасної оплати виконаних позивачем робіт, як підрядником, за договором №20/11-12-м.р. від 20.11.2012р.

Крім того, ухвалою від 03.06.2015р. у справі №927/1505/14 господарський суд Чернігівської області здійснив заміну сторони - Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівської області на її правонаступника - Корюківську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби.

Згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців в реєстрі станом на 06.10.2015р. значиться Корюківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернігівській області, ідентифікаційний код 39560490, місцезнаходження м. Корюківка, вул.Передзаводська, 2.

Відповідно до ст.35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Вказаним рішенням суду у справі № 927/1505/14 встановлено факт укладення між сторонами договору №20/11-12-м.р. від 20.11.2012р. на об'єкти "Реконструкція з обладнанням енергоефективного котла на твердому паливі і заміна існуючих газових котлів в приміщенні Щорського відділення Корюківськї МДПІ в м. Щорс, вул.Леніна, 91", факт виконання позивачем та прийняття відповідачем робіт згідно актів приймання виконаних будівельних робіт, які підписані 23.05.2014р., та факт прострочення оплати відповідачем виконаних робіт на суму 69489,84грн.

Враховуючи те, що відповідач не розраховувався з позивачем вчасно, в передбачені договором строки, позивач звернувся до суду з позовом про застосування до відповідача заходів відповідальності за прострочення оплати виконаних робіт на підставі договору №20/11-12-м.р. від 20.11.2012 та визначених в актах приймання виконаних будівельних робіт, які підписані сторонами 23.05.2014р., та стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 31687,30грн. за період червень 2014р. - квітень 2015р. та 3% річних в сумі 1959,04грн. за період з 29.05.2014р. по 07.05.2015р.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому чинне законодавство не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Враховуючи викладене та те, що відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов'язання щодо здійснення розрахунків за виконані позивачем роботи, доказів здійснення розрахунку раніше кінцевої дати нарахування позивачем заявлених до стягнення сум не надав, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача 31687,30грн. інфляційних нарахувань за період червень 2014р. - квітень 2015р. та 3% річних в сумі 1959,04грн. за період з 29.05.2014р. по 07.05.2015р.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення відповідача в поданій апеляційній скарзі не спростовують висновків суду, оскільки на підставі частини другої статті 617 ЦК, частини другої статті 218 ГК відсутність коштів (бюджетних асигнувань) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Чернігівської області від 06.10.2015 у справі №927/1207/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області - без задоволення.

2. Справу № 927/1207/15 повернути господарському суду Чернігівської області.

Головуючий суддя О.Ф. Синиця

Судді Н.Ф. Калатай

В.О. Зеленін