ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Справа № 925/769/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого,
Алєєвої І.В., Рогач Л.І., (доповідача)

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного підприємства "Автомагістраль"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 27.10.2015
у справі за заявою про відстрочення виконання постанови № 925/769/14 Господарського суду Черкаської області Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" Київського апеляційного господарського суду від 05.11.2014
за позовомПриватного підприємства "Автомагістраль"
до третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаПублічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" Служба автомобільних доріг у Київській області
простягнення в сумі 5207300,39 грн,

за участю представників:
позивачаКорзаченко В.М. -представн. дов. від 12.01.2016
відповідача третьої особиЗалізняк І.І. - представн. дов. від 17.12.2015 - не з'явився (про час і місце судового засідання повідомлений належно)

ВСТАНОВИВ:

06.05.2014 Приватне підприємство "Автомагістраль" звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Служби автомобільних доріг у Київській області заборгованості та штрафних санкцій на суму 5207300,39 грн за договором субпідряду на виконання робіт з будівництва автомобільної дороги.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.07.2014 (суддя Боровик С.С.) позов Приватного підприємства "Автомагістраль" було задоволено повністю, присуджено до стягнення з ПАТ "Уманьавтодор" 4553853,60 грн боргу, 169178,77 грн - 3% річних, 150277,17 грн інфляційних, 333990,85 грн пені та 73080 грн витрат зі сплати судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.11.2014 (у складі колегії суддів: Ропій Л.М., - головуючий, Сітайло Л.Г., Калатай Н.Ф.) рішення суду першої інстанції скасовано частково, прийнято нове рішення, яким стягнуто з ПАТ "Уманьавтодор" на користь ПП "Автомагістраль" 4508315,06 грн основної заборгованості, 330650,95 грн пені, 148774,40 грн інфляційних, 167486,99 грн - 3% річних, 72349,20 грн судового збору, в решті позову відмовлено.

18.11.2014 судом видано наказ на примусове виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.11.2014 у справі № 925/769/14.

04.09.2015 Публічне акціонерне товариство "Уманьавтодор" звернулось до Господарського суду Черкаської області із заявою про відстрочення виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.11.2014 до 01.05.2016, мотивуючи заяву неможливістю виконати вимоги постанови в повному обсязі у зв'язку з тяжким фінансовим становищем, спричиненим невиплатою заборгованості контрагентами заявника; наразі заявник у судовому порядку здійснює примусове стягнення заборгованості з таких осіб, що у перспективі дасть змогу виконати вищевказану постанову.

Позивач у відзиві просив відмовити у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду, викладені доводи заперечив, вказавши, що заява є необґрунтованою, спрямованою на затягування виконання рішення суду та не підтверджена належними доказами важкого фінансового стану заявника.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 30.09.2015 (суддя Боровик С.С.) відмовлено Публічному акціонерному товариству "Уманьавтодор" у задоволенні заяви про відстрочку виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.11.2014 у справі №925/769/14. Мотивуючи ухвалу, суд зазначив, що заявником не доведено наявності виняткових обставин для відстрочення виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.11.2014 у справі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.10.2015 (у складі колегії суддів: Михальська Ю.Б. - головуючий, Тищенко А.І., Отрюх Б.В.) ухвалу Господарського суду Черкаської області від 30.09.2015 скасовано; заяву про відстрочення виконання постанови задоволено; відстрочено виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.11.2014 у справі № 925/769/14 до 01.05.2016.

Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду Приватне підприємство "Автомагістраль" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.10.2015 та залишити в силі ухвалу Господарського суду Черкаської області від 30.09.2015. Касаційну скаргу вмотивовано доводами про неправильне застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме, в порушення статті 124 Конституції України, статей 32, 33, 34, 43, 121 Господарського процесуального кодексу України суд не дослідив належним чином надані заявником докази, на підтвердження скрутного матеріального стану заявника, прийнявши до уваги лише доводи щодо боргу перед заявником його контрагентів, підтверджені рішеннями та наказами на виконання у інших справах, при цьому судом не враховано, що заявником не додано будь-якої офіційної інформації з банківських установ щодо його фінансового стану; суд не перевірив наявність коштів на рахунках боржника та не витребував відповідних підтверджуючих документів; також судом не взято до уваги, що заборгованість у цій справі стягнута за роботи, виконані ще в 2012 році, що є своєрідною відстрочкою та свідчить про тривале невиконання боржником як своїх зобов'язань так і в порушення гарантованих конституційних норм невиконання рішення суду.

У відзиві на касаційну скаргу та у судовому засіданні представник відповідача заперечив її доводи, зазначивши про правомірність постанови суду апеляційної інстанції.

Представник позивача підтримав доводи, викладені у касаційній скарзі, зазначивши, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а ухвала місцевого господарського суду залишенню в силі.

Представник третьої особи не скористався процесуальним правом на участь свого представника у судовому засіданні касаційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні, застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини п'ятої статті 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду; за змістом статті 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин або недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 43 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови. Відстрочка допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Господарськими судами встановлено, що постановою суду апеляційної інстанції у цій справі стягнуто з відповідача заборгованість за договором субпідряду від 30.08.2012 та штрафні санкції, передбачені за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Звертаючись із заявою про відстрочку виконання постанови, відповідач вказав, що у зв'язку з неналежним виконанням рядом підприємств господарських зобов'язань перед Публічним акціонерним товариством "Уманьавтодор", склалася ситуація, за якої відповідач не отримав оплати виконаних робіт, що сприяло погіршенню фінансового стану товариства та спричинило відсутність коштів на рахунках для своєчасного погашення власних зобов'язань; на підтвердження наведених обставин відповідач до суду першої інстанції надав заяву до Державної казначейської служби України в Київській області про прийняття до виконання наказу від 20.02.2015 у справі №910/16479/14.

Відмовляючи у задоволенні заяви про відстрочку виконання постанови місцевий господарський суд вказав, що боржник, посилаючись на скрутний фінансовий стан товариства, який ускладнює здійснення повного та своєчасного виконання постанови, не довів винятковості випадку для відстрочення виконання постанови суду апеляційної інстанції, не надав обґрунтованих доказів в підтвердження вказаних вище обставин.

Відповідно до частини першої статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Переглядаючи ухвалу місцевого суду, суд апеляційної інстанції взяв до уваги докази, які не були надані до суду першої інстанції, а саме: копії рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2014 у справі № 910/16479/14, наказу від 20.02.2015 на виконання вказаного рішення; копії рішення від 27.08.2015 та наказу від 07.09.2015 у справі №917/1484/15 Господарського суду Полтавської області; копію рішення від 27.08.2015 та наказу від 14.09.2015 у справі № 917/1444/15 Господарського суду Полтавської області та копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.10.2015 справі № 917/1444/15. Серед вказаних доказів наявні рішення та накази, які існували до винесення ухвали місцевим господарським судом у цій справі, проте обґрунтування неможливості надання вказаних доказів до суду першої інстанції судом апеляційної інстанції не з'ясовувалось.

Посилаючись на надані відповідачем докази, суд апеляційної інстанції визнав, що ними підтверджено погіршення фінансового стану відповідача та ускладнення виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.11.2014 у даній справі, при цьому судом не враховано, що на підтвердження фінансового стану підприємства відповідачу належало перш за все надати фінансову звітність підприємства (баланс, звіт про фінансові результати), банківські виписки про фінансовий стан товариства, тощо, які в матеріалах справи відсутні; приймаючи вказані докази відповідача, судом апеляційної інстанції порушено принцип процесуальної рівності сторін та надано перевагу доказам скрутного фінансового стану відповідача, і не взято до уваги матеріального інтересу обох сторін у справі.

Крім того, скасовуючи ухвалу місцевого суду, суд апеляційної інстанції в порушення вищевказаних норм господарського процесуального кодексу не зазначив жодних підстав з яких скасовано ухвалу, або обґрунтування невідповідності висновків суду обставинам справи, викладених в ухвалі місцевим господарським судом.

Натомість місцевий господарський суд прийшов до вірного висновку про відсутність доказів, які підтверджували б обставини, викладені заяві про відстрочення виконання постанови, щодо неможливості чи утруднення виконання постанови, оцінивши належним чином наведені відповідачем обставини, визнав їх такими, що не можуть вважатися винятковими.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що суд апеляційної інстанції в порядку статей 43, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України розглядаючи справу, не розглянув всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, не застосував наведені вище положення законодавства, що підлягали застосуванню, помилково змінивши законну та обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції, висновки якої за наслідками розгляду заяви є вірними.

За таких обставин касаційну скаргу слід задовольнити, скасувавши постанову суду апеляційної інстанції, а ухвалу місцевого господарського суду залишити в силі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 43, 1115, 1117, пунктом 6 статті 1119, статтями 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Автомагістраль" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.10.2015 у справі № 925/769/14 Господарського суду Черкаської області скасувати.

Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 30.09.2015 залишити в силі.

Головуючий Т. Дроботова

Судді І. Алєєва

Л. Рогач