РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2016Справа №910/31981/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Експерт Плюс",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг"

про визнання недійсним договору

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Сандуляк С.А.;

від відповідача-1: не з'явились;

від відповідача-2: Пархоменко О.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Експерт Плюс (далі-відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" (далі-відповідач-2) про визнання інвестиційного договору від 18 березня 2013 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіа Експерт Плюс" недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що положення інвестиційного договору від 18 березня 2013 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіа Експерт Плюс" порушують права Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", як іпотекодержателя за договором іпотеки № 10/14/03/043/1 від 03.04.2007, укладеного між останнім та Товариством з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 18.01.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У судовому засіданні 18.01.2016 представник відповідача-2 надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, адже на його думку, визнання інвестиційного договору недійсним не має для позивача жодного значення, оскільки у задоволенні вимог з підстав оспорюваного договору рішенням суду відповідачу-1 було відмовлено, відповідно права та інтереси Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" спірним договором не порушуються.

Розгляд справи відкладався у порядку п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача-2 заперечив проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, однак про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача-1 був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача-1 не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 15.02.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (після зміни найменування - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль") в якості позикодавця та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інкрістар" в якості позичальника укладено кредитний договір № 010/14/043, відповідно до якого позичальнику відкрито невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 7 000 000, 00 доларів США строком до 31.03.2014 зі сплатою процентної ставки в розмірі Libor (1 month) + 6,18 % річних та одноразової комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування кредиту в розмірі 0,99 % від ліміту кредитної лінії.

29.09.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інкрістар" (далі - первісний боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" (далі - новий боржник) за згодою кредитора Відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" укладено договір про переведення боргу, відповідно до якого первісний боржник переводить на нового боржника свої зобов'язання, що випливають із кредитного договору від 03.04.2007 № 010/14/043, укладеного банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інкрістар".

29.09.2008 банк та первісний боржник уклали додаткову угоду № 010/14/04/443 до кредитного договору № 010/14/043 від 03.04.2007, згідно з якою досягли домовленість про переведення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкрістар" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" згідно з договором про переведення боргу від 29.09.2008 та про внесення змін до преамбули і п. 1.1, 3.4, 5.1, 6.1, а також до розділу "Юридичні адреси, реквізити та підписи сторін".

Так, відповідно до п. 1.1 кредитного договору з урахуванням внесених змін, позичальнику було відкрито невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 6 200 000 доларів США строком до 31.03.2014 зі сплатою процентної ставки в розмірі Libor (1 month)+6,18% річних та одноразової комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування кредиту в розмірі 0,99% від ліміту кредитної лінії.

Відповідно до пункту 3.4 договору, забезпеченням є, зокрема, іпотека належного Товариству з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" нежилого будинку за адресою: м. Київ, вул. Сурікова, 3, що належить йому на праві власності.

В якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між позивачам та Товариством з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" укладено договір іпотеки № 10/14/03/043/1 від 03.04.2007 (з додатковими угодами до нього), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І. 03.04.2007 та зареєстрований в реєстрі за №873-50, відповідно до якого іпотекодавець передає в заставу (іпотеку) належне йому нерухоме майно - нежитлову будівлю (літ. Г), розташовану за адресою: м. Київ, вул. Сурікова, буд. 3 (виробничий корпус № 8Б загальною площею 6 013,60 кв.м.) заставною вартістю 38 847 000, 00 грн.

Державну реєстрацію даного обтяження було проведено тим же нотаріусом в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (реєстраційний номер 4744403, контрольна сума 6317Д8В700) та в Державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер 4752617, контрольна сума 04Д1039ЕГ8).

До вказаного договору іпотеки іпотекодавцем та іпотекодержателем вносились зміни шляхом укладання додаткових угод. Зокрема, 29.09.2008 позивач та відповідач-2 уклали договір про внесення змін № 010/14/04/442 до договору іпотеки № 010/14/03/043/1 від 03.04.2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І. та зареєстрований в реєстрі за №-3929, відповідно до якого п. 1.1 розділу 1 "Предмет договору" було викладено в новій редакції у зв'язку із переведенням боргу за кредитним договором з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкрістар" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" (розмір зобов'язання іпотекодавця за кредитним договором визначено в сумі 6 200 000,00 доларів США) та вирішено у подальшому "позичальника" іменувати "іпотекодавцем".

15.04.2011 між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" укладено договір про внесення змін № 010/14/03/043/1/3 до договору іпотеки № 010/14/03/043/1 від 03.04.2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І. та зареєстрований в реєстрі за №840, відповідно до якого абзац 6 п. 1.2 та п. 1.3 було викладено в новій редакції (відповідно до Витягу з технічної документації № Ю-28916/2010 про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого Головним управлінням земельних ресурсів КМДА від 26.03.2010 та відповідно до технічного звіту про встановлення зовнішніх меж землекористування, виданого ПП "Сектор" та перевіреного ГУ ЗР - КМДА - КІЗВ 21.07.2006 вказано кадастровий номер земельної ділянки :72:063:0064, а також заставна вартість предмета іпотеки визначена в сумі 52 716 755,00 грн.).

Так, 18.03.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіа Експерт Плюс" в якості інвестора укладено інвестиційний договір, відповідно до якого інвестор приймає інвестиційну участь у провадженні комплексу заходів, пов'язаних з реконструкцією нежитлової будівлі № 8Б (літера Г), що знаходиться в Солом'янському районі м. Києва по вул. Сурикова, 3, загальною площею 6 013,6 кв.м. (об'єкт інвестування), а саме: влаштування антресолей в приміщеннях об'єкту інвестування за рахунок внутрішнього простору.

Відповідно до п. 1.2 інвестиційного договору, відповідач-2 зобов'язався забезпечити реконструкцію об'єкта інвестування, його введення в експлуатацію та, після оформлення та реєстрації права власності на реконструйований об'єкт, передати частину об'єкта, що дорівнює площі об'єкта інвестування, на яку збільшилася загальна площа об'єкта інвестування внаслідок реконструкції, у власність інвестора.

Інвестор, в свою чергу, зобов'язався забезпечити інвестування об'єкту шляхом надання товариству поворотної фінансової допомоги за окремими договорами про надання поворотної фінансової допомоги, а після оформлення і реєстрації права власності відповідача на об'єкт, отримати частину об'єкта, що дорівнює площі об'єкта інвестування, на яку збільшилася загальна площа об'єкта інвестування внаслідок реконструкції, у власність (п. 1.4).

Інвестування реконструкції об'єкта інвестування здійснюється інвестором лише в грошовій формі, шляхом грошових коштів на рахунок товариства (п. 2.4).

Згідно п. 2.1 інвестиційного договору, поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України у розмірі, що дорівнює сумі поворотної допомоги, наданої за окремими договорами.

До основних обов'язків відповідача за інвестиційним договором було віднесено обов'язок після завершення реконструкції об'єкту інвестування підписати з інвестором відповідний акт виконаних робіт та акт розподілу, після завершення реконструкції та прийняття в експлуатацію об'єкта інвестування - отримати у власність частину площ (п.п. 4.1.4, п. 4.2.3).

Відповідно до п. 5.1 договору, інвестор отримує площу об'єкту інвестування, на яку збільшилася загальна площа об'єкту внаслідок реконструкції шляхом влаштування антресолей в приміщеннях об'єкту за рахунок внутрішнього простору.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що протягом 20-ти днів з моменту затвердження проекту сторони на підставі проекту з врахуванням п. 5.1 договору складають та підписують акт про розподіл приміщень, згідно з яким бронюється (визначається) частка інвестора в об'єкті.

Умовами п. 6.1. договору, протягом 30-ти календарних днів з моменту закінчення реконструкції об'єкту інвестування та введення його в експлуатацію сторони здійснюють фактичний розподіл приміщень об'єкту інвестування в натурі на підставі акту розподілу приміщень.

За домовленістю сторін договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до остаточного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 10.1).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" зазначає, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіа Експерт Плюс" інвестиційний договір від 18 березня 2013 року підлягає визнанню недійсним, оскільки при його укладенні не досягнуто згоди з усіх істотних умов договору: предмета, ціни, строку дії договору. Крім того, оспорюваний договір порушує права Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", як іпотекодержателя за договором іпотеки № 10/14/03/043/1 від 03.04.2007, укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг", у зв'язку з чим позивач просить суд визнати інвестиційний договір від 18 березня 2013 року недійсним.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

В силу положень ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Аналогічні положення містяться і в статті 180 Господарського кодексу України.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Отже, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Частиною 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Так, однією з підстав визнання інвестиційного договору від 18 березня 2013 року недійсним позивач вказує на недосягнення між відповідачами згоди з усіх істотних умов договору: предмета, ціни, строку дії договору.

Відповідно до п. 1.1. інвестиційного договору від 18 березня 2013, предметом даного договору є інвестиційна участь інвестора у провадженні комплексу заходів, пов'язаних з реконструкцією нежитлової будівлі № 8Б (літера Г), що знаходиться в Солом'янському районі м. Києва по вул. Сурикова, 3, загальною площею 6 013,6 кв.м. (об'єкт інвестування), а саме: влаштування антресолей в приміщеннях об'єкту інвестування за рахунок внутрішнього простору.

Пунктом 2 договору, визначено його ціну і форму інвестицій: інвестування реконструкції об'єкта інвестування здійснюється виключно в грошовій формі, в національній валюті України у розмірі, що дорівнює загальній сумі поворотної фінансової допомоги, наданої за окремими договорами.

Додатковою угодою від 18.03.2013 до договору сторони погодили, що для отримання Інвестором права власності на приміщення, загальна площа яких відповідає площі, на яку збільшилась загальна площа будівлі внаслідок реконструкції, Інвестор повинен забезпечити інвестування реконструкції Об'єкта інвестування у розмірі, узгодженому Сторонами на суму 5 000 000,00 (п'ять мільйонів) гривень.

Цією ж Додатковою угодою Сторони внесли зміни до п. 2.1. Договору шляхом доповнення його реченням: «Загальний розмір поворотної фінансової допомоги не може бути меншим за 5 000 000,00 (п'ять мільйонів) гривень.».

Отже, твердження позивача про відсутність в інвестиційному договорі ціни є таким, що не відповідає дійсності.

Крім того, строк дії договору визначений п. 10.1. договору, відповідно до якого цей Договір діє з моменту його підписання до моменту остаточного виконання Сторонами своїх зобов'язань по Договору. Обов'язки сторін визначені в пунктах 3,4 Договору.

Таким чином, у спірному договорі досягнуто згоди з усіх істотних умов.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду Господарським судом міста Києва справи № 910/23031/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Експерт Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про визнання права власності на частину приміщень нежитлової будівлі на підставі інвестиційного договору від 18.03.2013, було встановлено, що з аналізу умов укладеного договору та положень чинного законодавства слідує, що інвестиційний договір сторін за своєю правовою природою є договором про спільну діяльність.

Відповідно до ст. 1130 Цивільного кодексу України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

Зокрема, рішенням Господарського суду міста Києва від 17.11.2015 у справі № 910/23031/15 відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Експерт Плюс" про визнання права власності на частину приміщень нежитлової будівлі, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" на підставі укладеного між сторонами інвестиційного договору, щодо передачі у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа Експерт Плюс» нерухомого майна, загальною площею 1 806 кв.м.

Як вбачається із вказаного вище судового акту, відповідачі домовилися про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Медіа Експерт Плюс», як інвестору наступних приміщень, загальною площею 1 806,0 кв.м., згідно з даними технічного паспорту, тоді як решта об'єкту інвестування (6 012,3 кв.м.) залишається у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг", а саме:

- приміщення № 6 у підвалі будівлі (група № 3), площею 69,7 кв.м.;

- приміщення групи № 4 на першому поверсі будинку (№ 11, площею 26,8 кв.м, приміщення № 12, площею 30,0 кв.м., № 13, площею 3,4 кв.м., № 14, площею 3,0 кв.м., № 15, площею 2,3 кв.м., № 16, площею 33,0 кв.м., № 17, площею 4,3 кв.м., № 18, площею 4,5 кв.м., № 19, площею 68,5 кв.м.);

- приміщення групи № 7 на четвертому поверсі будівлі (№ 1, площею 41,3 кв.м., № 2, площею 37,0 кв.м., № 3, площею 12,1 кв.м., № 4, площею 8,9 кв.м., № 5, площею 363,9 кв.м., № 6, площею 5,3 кв.м., № 7, площею 14,5 кв.м., № 8, площею 22,7 кв.м., № 9, площею 99,4 кв.м., № 25, площею 44,5 кв.м., № 26, площею 6,1 кв.м., № 27, площею 18,8 кв.м.);

- приміщення групи № 8 на антресолі четвертого поверху (№ 1, площею 102,0 кв.м., № 2, площею 12,8 кв.м., № 3, площею 16,5 кв.м., № 4, площею 11,5 кв.м., № 5, площею 22,8 кв.м., № 6, площею 39,6 кв.м., № 7, площею 13,8 кв.м., № 8, площею 7,7 кв.м., № 9, площею 1,4 кв.м., № 10, площею 1,4 кв.м.);

- приміщення групи № 14 на шостому поверсі будівлі (№ 2, площею 6,5 кв.м., № 3, площею 4,2 кв.м., № 4, площею 2,9 кв.м., № 7, площею 4,8 кв.м., № 8, площею 12,0 кв.м., № 9, площею 16,8 кв.м., № 10, площею 56,5 кв.м., № 11, площею 6,0 кв.м., № 12, площею 11,0 кв.м., № 13, площею 216,8 кв.м., № 14, площею 14,7 кв.м., № 36, площею 73,3 кв.м.);

- приміщення групи № 15 на антресолі шостого поверху будівлі (№ 1, площею 8,1 кв.м., № 2, площею 121,5 кв.м., № 3, площею 44,0 кв.м., № 4, площею 15,2 кв.м., № 5, площею 7,5 кв.м., № 6, площею 61,7 кв.м.).

Як підставу відмови у задоволенні зазначених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Експерт Плюс" про визнання права власності на частину приміщень нежитлової будівлі, а саме передачу у власність останнього нерухомого майна, загальною площею 1 806 кв.м. суд вказав, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" було укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіа Експерт Плюс" інвестиціний договір, наслідком якого стала зміна (реконструкція) предмету іпотеки, без повідомлення про це іпотекодержателя - Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль".

Так, згідно зі ст. 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи та є окремим видом застави.

В силу застави кредитор (заставодержатель) відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення, як це передбачено ст. 585 Цивільного кодексу України.

У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" закріплено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" грошових зобов'язань за кредитним договором, позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2014 у справі № 5011-33/7282-2012 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" задоволено повністю.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №010/14/03/043/1 від 03.04.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І. та зареєстрований за №-873/50, укладений між відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9, ) та товариством з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" (03164, м. Київ, вулиця Підлісна, будинок 1, ) предметом якого є нерухоме майно - нежила будівля (літ. Г), розташована за адресою: м. Київ, вулиця Сурикова, будинок № 3 (виробничий корпусу № 8б, загальною площею 6013,60) в рахунок погашення кредитної заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" за кредитним договором №010/14/043 від 03.04.2007 року у загальній сумі 6 276 720 (шість мільйонів двісті сімдесят шість тисяч сімсот двадцять) дол. США 44 центів, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 073 677 (чотири мільйони сімдесят три тисячі шістсот сімдесят сім) дол. США 19 центів, заборгованість за відсотками в розмірі 1 773 327 (один мільйон сімсот сімдесят три тисячі триста двадцять сім) дол. США 50 центів, пеня за кредитом в розмірі 386 260 (триста вісімдесят шість тисяч двісті шістдесят) дол. США 90 центів та пеня за відсотками в розмірі 43 454 (сорок три тисячі чотириста п'ятдесят чотири) дол. США 85 центів.

Встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки - нежилої будівлі (літ. Г), розташованої за адресою: м. Київ, вулиця Сурикова, будинок № 3 (виробничий корпусу № 86, загальною площею 6013,60), шляхом її продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною в розмірі 80 582 240,00 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" (03164, м. Київ, вулиця Підлісна, будинок 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9, ) 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

10.09.2015 Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 5011-33/7282-2012 та 10.11.2015 - постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" було укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіа Експерт Плюс" інвестиційний договір, наслідком якого стала зміна (реконструкція) предмету іпотеки, без повідомлення про це іпотекодержателя за наявності переданого на вирішення суду спору про звернення стягнення на цей же предмет іпотеки, порушивши таким чином, прийняті на себе зобов'язання перед Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", оскільки за умовами п. 2.6 договору іпотеки відчуження предмету іпотеки, передача його в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування, наступну іпотеку без письмової згоди іпотекодержателя не допускається.

Доказів погодження з позивачем змін предмету іпотеки суду не надано.

Так, згідно п.п. 3.1.2 іпотечного договору, іпотекодавець зобов'язується забезпечити цілісність переданого в іпотеку майна та створити належні умови для його зберігання.

У п.п. 3.1.4 договору іпотеки передбачено, що іпотекодавець не має права проводити будь-які будівельні роботи відносно предмета іпотеки, окрім поточного або капітального ремонту, в тому числі реконструкції (переобладнання, перепланування).

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку", правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Частиною 3 ст. 9 закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Порядок проведення робіт з поділу, виділення та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, крім земельних ділянок, визначено Інструкцією щодо проведення поділу, виділення та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, (затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 за №774/14041).

Згідно п. 1.2 зазначеної Інструкції, поділ і виділення частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна.

Пунктом 2.3 Інструкції визначено, що не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна.

Питання поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатися тільки після визнання права власності на них відповідно до закону. Внаслідок цього, до прийняття в експлуатацію та оформлення права власності на частину предмета іпотеки, яка приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору, така частина є частиною предмета іпотеки і не може бути виділена в натурі.

Як встановлено судом вище, за своєю суттю оскаржуваний інвестиційний договір є договором про спільну діяльність, а отже в силу вимог ст. 12 Закону України «Про іпотеку», з урахуванням відсутності згоди Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", як іпотекодержателя на його укладення є таким, що підлягає визнанню недійсним.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене вище, положення норм чинного законодавства України та приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовна вимога Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання інвестиційного договору від 18 березня 2013 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіа Експерт Плюс" недійсним є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" задовольнити.

2. Визнати недійсним інвестиційний договір від 18.03.2013, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" (03164, м. Київ, вул. Підлісна, буд. 1, ідентифікаційний код - 33640659) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіа Експерт Плюс" (03035, м. Київ, вул. Сурікова, буд. 3, корпус 8-Б, літера Г, ідентифікаційний код - 37739995).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" (03164, м. Київ, вул. Підлісна, буд. 1, ідентифікаційний код - 33640659) на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9, ідентифікаційний код - 14305909) 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп. - судового збору.

4. Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіа Експерт Плюс" (03035, м. Київ, вул. Сурікова, буд. 3, корпус 8-Б, літера Г, ідентифікаційний код - 37739995) на Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9, ідентифікаційний код - 14305909) 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп. - судового збору.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 18.02.2016.

Суддя Бондарчук В.В.