РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2016Справа №910/32318/15

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр"

до Державної виконавчої служби України

про стягнення 28 377,75 грн.

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

Від позивача: Тарасенко Ю.Д. - представник за довіреністю

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр" до Державної виконавчої служби України про стягнення 28 377,75 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2015 року порушено провадження у справі №910/32318/15.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем фактично споживалися комунальні послуги, які в повному обсязі оплачені не були, в зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 17 408,59 грн, з яких 11 325,48 грн - заборгованість з утримання будинків та прибудинкової території, 6 082,89 грн - заборгованість за опалення. Крім того, позивачем нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 349,55 грн, інфляційні втрати в розмірі 5 712,60 грн. та пеню в розмірі 4907,01 грн.

В судовому засіданні 02.02.2016 року оголошувалася перерва до 18.02.2016 року.

В судовому засіданні 18.02.16р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Враховуючи наявність доказів належного повідомлення відповідача про час і місце проведення судового засідання, відсутність доказів неможливості прибуття в судове засідання представника відповідача, достатність матеріалів для прийняття рішення по суті, суд, відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, право приватної власності квартира № 245, яка розташована в місті Києві по вулиці Урлівській будинок № 38 - А, жилою площею 46,4м2, загальною площею 98,9 кв.м. належить Державній виконавчій службі України що підтверджується свідоцтвом про право власності №598702 від 19.02.2013 року.

Обслуговуючою організацією житлового будинку № 38 - А по вулиці Урлівській в місті Києві визначено ТОВ «Перший український експертний центр», відповідно до рішення Правління забудовника ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол № 29 від 15.08.2012 р.) та передано на баланс та експлуатацію згідно акту - приймання передачі від 01.10.2012 року.

Звертаючись з позовом до суду позивач вказує, що у відповідача за період з 19.02.2013 року по 01.09.2015 року існує заборгованість за комунальні послуги в розмірі 17 408,59 грн, з яких 11 325,48 грн - заборгованість з утримання будинків та прибудинкової території, 6 082,89 грн - заборгованість за опалення.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги ».

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцями або виробниками послуг.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги » передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Як свідчать матеріали справи, позивачем укладено з ПАТ «Київенерго» договір №7560661 від 31.10.2012 року на постачання теплової енергії у гарячій воді.

У спірний період відповідачем фактично споживалися комунальні послуги, що підтверджується обліковими картками, копії яких долучені до матеріалів справи.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Так, згідно зі статтями 14, 526 Цивільного кодексу України, між сторонами у справі наявні цивільні права і обов'язки (зобов'язання), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а одностороння відмова від виконання зобов'язання в силу ст. 525 Цивільного кодексу України не допускається.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Наявність заборгованості в розмірі 17 408,59 грн за фактичне споживання комунальних послуг відповідачем не спростовано, доказів її погашення останнім не надано, контррозрахунок не наведено.

За таких підстав, враховуючи обов'язок відповідача щодо оплати спожитих комунальних послуг, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 17 408,59 грн за фактичне споживання комунальних послуг у вигляді централізованого опалення та утримання будинків та прибудинкової території підлягають задоволенню.

Також позивачем нараховано 3% річних у розмірі 349,55 грн та інфляційні втрати в розмірі 5 712,60 грн. з суми помісячного боргу за фактичне споживання комунальних послуг за загальний період з 01.01.2015 року по 01.10.2015 року.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат в зв'язку з чим вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 349,55 грн та інфляційних втрат в розмірі 5 712,60 грн.

Крім того, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 4907,01 грн. за період прострочення з 01.04.2015 року по 30.09.2015р. із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно з ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"платники грошових зобов'язань сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Якщо сторони у відповідному договорі не встановили конкретного розміру відповідальності, передбаченої статтями 1 та 2 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", пеня стягненню не підлягає.

З огляду на відсутність між сторонами договору домовленості про розмір відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання - пеня стягненню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, ст. ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державної виконавчої служби України (04053, м.Київ, вул.АРТЕМА, будинок 73, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр" (04060, м.Київ, вул.Берлинського, буд.15, ) 17 408 (сімнадцять тисяч чотириста вісім) грн 59 коп - суми боргу, 3 % річних в розмірі 349 (триста сорок дев'ять) грн 55 коп, інфляційних втрат в розмірі 5 712 (п'ять тисяч сімсот дванадцять) грн 60 коп. та 1007 (тисячу сім) грн 39 коп - витрати по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Повне рішення складено 22.02.2016 р.

Суддя Л.М. Шкурдова