РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016Справа №910/31389/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комп'ютерні автоматизовані системи»
до За участю про Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕКОН - ІНВЕСТ- АГРО» Третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача 1. Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни; 2. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню

Представники:

від Позивача: Андраш А.О. (представник за довіреністю);

від Відповідача: Чеховський І.Є. (представник за довіреністю)

від Третьої особи - 1: не з'явились;

від Третьої особи - 1: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комп'ютерні автоматизовані системи» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕКОН - ІНВЕСТ- АГРО» (надалі також - «Відповідач») про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 10.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комп'ютерні автоматизовані системи» (Позичальник) було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №25-Н/13/66/КЛ-КБ, відповідно до умов якого Банк відкриває Позивальнику не відновлювальну кредитну лінію в національній валюті України - гривні та надає Позичальнику кредитні кошти, а Позичальник зобов'язався використовувати кредит на цілі, зазначені в п.1.5 цього Договору, своєчасно та у повному обсязі сплачувати Банку проценти за користування кредитом, а також повернути банку кредит у терміни, встановлені цим Договором та виконати інші умови цього Договору. Також, 24.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комп'ютерні автоматизовані системи» (Позичальник) було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №26-Н/13/66/КЛ-КБ. В якості забезпечення виконання Позичальника зобов'язань за кредитними договорами 24.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії» (Іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комп'ютерні автоматизовані системи» (Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки, предметом якого є м'ясо - жировий комплекс, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Макіївка, квартал 61, будинок 36, який належить Іпотекодавцю на праві приватної власності. 20.04.2015 року був вчинений виконавчий напис приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. за реєстровим №2101 про звернення стягнення на м'ясо - жировий комплекс, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Макіївка, квартал 61, будинок 36. Як зазначив Позивач, вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки Позивач не отримував вимогу про дострокове повернення грошових коштів, а сума заборгованості не є безспірною.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.12.2015 р. порушено провадження у справі № 910/31389/15, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповську Олену Володимирівну та Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, судове засідання призначено на 24.12.2015 р.

24.12.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

24.12.2015 року представники сторін в судове засідання не з'явились, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 14.12.2015 року не виконали. Представники відповідача та третіх осіб про поважні причини неявки Суд не повідомили.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання Позивача про відкладення розгляду справи.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповську Олену Володимирівну надати належну чином завірені копії матеріалів справи, заведеної при здійсненні виконавчого напису №2101 від 20.04.2015 року про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 року відкладено розгляд справи на 20.01.2016 року, у зв'язку з неявкою представників сторін в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

13.01.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи-1 надійшли пояснення та документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 14.12.2015 року.

20.01.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 14.12.2015 року.

20.01.2016 року представники сторін в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Представники відповідача та третьої особи-2 вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 14.12.2015 року не виконали.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання Позивача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 року відкладено розгляд справи на 11.02.2016 року, у зв'язку з неявкою представників сторін в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду.

11.02.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення.

11.02.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

11.02.2016 року в судове засідання з'явились представники позивача та відповідача. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про поважні причини неявки Суд не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Представник третьої особи-2 вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 14.12.2015 року не виконав.

В судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви, а також подав документи для долучення до матеріалів справи. Представник відповідача в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору з урахуванням відзиву на позовну заяву.

Крім того, в судовому засіданні представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду спору на 15 днів.

Суд, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представника позивача про продовження строків розгляду спору, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2016 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 17.02.2016 року, у зв'язку з неявкою представників третіх осіб в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду.

15.02.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення.

16.02.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла довідка про відкриті рахунки.

В судовому засіданні 17 лютого 2016 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив Суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В судове засідання представники Третіх осіб не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 11.02.2016 року у справі № 910/31389/15.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є 04053, м.Київ, ВУЛИЦЯ АРТЕМА, будинок 73. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, місцезнаходженням Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни є м. Київ, вул. Кіквідзе, 1/2, прим. 1.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/31389/15 направлялись на вказані адреси Третіх осіб.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Треті особи про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги, що Треті особи були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представників Третіх осіб не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 17 лютого 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комп'ютерні автоматизовані системи» (Позичальник) було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №25-Н/13/66/КЛ-КБ, відповідно до умов якого Банк відкриває Позивальнику не відновлювальну кредитну лінію в національній валюті України - гривні та надає Позичальнику кредитні кошти, а Позичальник зобов'язався використовувати кредит на цілі, зазначені в п.1.5 цього Договору, своєчасно та у повному обсязі сплачувати Банку проценти за користування кредитом, а також повернути банку кредит у терміни, встановлені цим Договором та виконати інші умови цього Договору.

Відповідно до п.1.2 Договору ліміт кредитної лінії складає 47 868 000 грн. 00 коп., з 10.05.2015 р. ліміт кредитної лінії зменшується щомісячно, кожного 10 числа календарного місяця на 1 139 714 грн. 00 коп.

Належне виконання Позичальником зобов'язань по цьому Договору забезпечується, зокрема, іпотекою м'ясо - жирового комплексу, заставною вартістю 44 063 300 грн. 00 коп., що належить Позичальнику на праві власності. (п.2.1 Договору)

Згідно з п.6.1 Договору Позичальник зобов'язався сплачувати Банку за користування кредитом проценти у розмірі, передбаченому Договором. Проценти нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитною лінією в валюті заборгованості.

Також, 24.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комп'ютерні автоматизовані системи» (Позичальник) було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №26-Н/13/66/КЛ-КБ, відповідно до умов якого Банк відкриває Позивальнику не відновлювальну кредитну лінію в національній валюті України - гривні та надає Позичальнику кредитні кошти, а Позичальник зобов'язався використовувати кредит на цілі, зазначені в п.1.5 цього Договору, своєчасно та у повному обсязі сплачувати Банку проценти за користування кредитом, а також повернути банку кредит у терміни, встановлені цим Договором та виконати інші умови цього Договору.

Відповідно до п.1.2 Договору ліміт кредитної лінії складає 15 132 000 грн. 00 коп., з 24.08.2016 р. ліміт кредитної лінії зменшується щомісячно, кожного 24 числа календарного місяця на 5 000 000 грн. 00 коп.

Належне виконання Позичальником зобов'язань по цьому Договору забезпечується, зокрема, іпотекою м'ясо - жирового комплексу, заставною вартістю 44 063 300 грн. 00 коп., що належить Позичальнику на праві власності. (п.2.1 Договору)

В якості забезпечення виконання Позичальника зобов'язань за кредитними договорами 24.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії» (Іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комп'ютерні автоматизовані системи» (Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки, предметом якого є м'ясо - жировий комплекс, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Макіївка, квартал 61, будинок 36, який належить Іпотекодавцю на праві приватної власності.

Відповідно до п.6.1 Договору за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги, що забезпечені іпотекою згідно з ст.2 цього договору, у повному обсязі, що визначається на момент фактичного відшкодування (задоволення).

Згідно з п.6.3 Договору Іпотекодержатель набуває право вимагати дострокового виконання зобов'язань, зазначених в ст. 2 цього договору, а якщо вимога не буде задоволена в 30-денний строк, - звернути стягнення на предмет іпотеки у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем будь - якого із зобов'язань за основним договором, а також з інших підстав, передбачених основним договором, які дають право Іпотекодержателю на дострокове стягнення заборгованості Іпотекодавця за основним договором.

У разі настання випадків, передбачених в п.6.2-6.3 цього Договору, Іпотекодержатель реалізує предмет іпотеки, на який звернено стягнення на підставі рішення суду, вчиненого виконавчого напису нотаріуса. (п.6.4 Договору)

20.04.2015 року був вчинений виконавчий напис приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. за реєстровим №2101 про звернення стягнення на м'ясо - жировий комплекс, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Макіївка, квартал 61, будинок 36.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на те, що вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», оскільки Позивач не отримував вимогу про дострокове повернення грошових коштів, а сума заборгованості не є безспірною.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Комп'ютерні автоматизовані системи» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України. Аналогічні положення містить статті 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відповідача або за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса за вибором позивача.

Предметом доказування у господарських спорах даної категорії за загальним правилом є обставини, які свідчать про існування правових підстав для вчинення виконавчого напису, зокрема, існування у боржника відповідного боргу перед кредитором та того, чи допускається у спірних правовідносинах застосування вказаного досудового способу вирішення спорів.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про нотаріат", нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотека визначена як окремий вид застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено надіслання іпотекодержателем іпотекодавцю та боржнику письмової вимоги про усунення порушень основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору та право іпотекодержателя прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, якщо протягом встановленого строку вказана вимога залишається без задоволення.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси, зокрема, вчиняють виконавчі написи.

Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Згідно з пунктами 1, 2 глави 12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 захист цивільних прав здійснюється нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису. Виконавчі написи вчиняються нотаріусами на документах, які встановлюють заборгованість або передбачають повернення майна.

У підпункті 1.1 пункту 1 глави 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172.

Так, згідно з пунктом 1 цього Переліку для одержання виконавчого напису на звернення стягнення на заставлене майно подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до підпунктів 2.1 - 2.3 глави 16 Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Згідно з підпунктами 3.1, 3.2, 3.4 пункту 3 глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172.

Тобто вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.02.2015 року Публічне акціонерне товариство «Дочірній Банк Сбербанку Росії» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комп'ютерні автоматизовані системи» з повідомленнями - вимогами №1902/4/28-2 про усунення порушення кредитного договору, а саме погасити суму заборгованості в розмірі 13 355 572 грн. 84 коп. у 30-денний строк, що підтверджується описами вкладення у цінні листи від 02.03.2015 р., фіскальними чеками від 02.03.2015 р., накладними, які були повернуті на адресу Банку у зв'язку з закінченням встановленого строку зберігання.

Заявою №3583/4/28-2 від 15.04.2015 року Публічне акціонерне товариство «Дочірній Банк Сбербанку Росії» звернулось до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Верповської О.В. про вчинення виконавчого напису на іпотечному договорі від 24.10.2013 року, який посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Бородіною О.В. за реєстровим №3115 про звернення стягнення на м'ясо - жировий комплекс, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Макіївка, квартал 61, будинок 36, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Комп'ютерні автоматизовані системи», до якої були подані такі документи: оригінали та копії договорів про відкриття кредитної лінії №25-Н/13/66/КЛ-КБ відь 10.10.2013 р., №26-Н/13/66/КЛ-КБ від 24.10.2013 р., іпотечного договору від 24.10.2013 р., повідомлення - вимоги Іпотекодавцю, заява про відсутність судового спору, меморіальні оренди про видачу кредиту; виписки по особовому рахунку, відомості нарахування і сплати процентів, розрахунки заборгованості, статут банку, довіреності.

Таким чином, Публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії» для вчинення виконавчого напису були подані приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Верповській О.В. всі передбачені чинним законодавством України документи, що спростовує доводи Позивача щодо неотримання останнім вимоги банку про дострокове повернення грошових коштів.

Згідно з абз. 3 п. 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" до господарського суду не можуть оскаржуватися дії нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства.

У господарських судах при вирішенні спору між боржниками і стягувачами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вирішується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства, тобто розглядається справа за наявності між боржниками і стягувачами спору про право.

Таким чином, господарські суди при розгляді позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, перевіряють лише належність банку, як кредитору, права звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення його вимог за кредитним договором, правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, а також встановлюють наявність (відсутність) об'єктивних обставин, при яких виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 20 липня 2015 року у справі № 910/26325/14, від 11 березня 2014 року у справі № 5011-5/14359-2012, від 26 листопада 2015 року у справі № 908/5612/14.

У свою чергу, господарські суди не повинні перевіряти правильність виконавчого напису з позиції законності дій нотаріуса при його вчиненні та надавати оцінку його діям при вчиненні виконавчого напису, оскільки за змістом ст. ст. 1, 2, 18 ГПК України, ст. ст. 1 і 3 Закону України "Про нотаріат" нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а відповідно до ст. 50 названого Закону нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Тобто, звертаючись з позовом у даній справі про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, позивач зобов'язаний був довести шляхом подання відповідних доказів обставини відсутності (або інший розмір) заборгованості за Кредитним договором, якщо ним оспорюється визначена у виконавчому написі нотаріуса сума боргу, зокрема, надати докази погашення заборгованості за Кредитним договором, зробити власний контррозрахунок належних до сплати сум.

Проте, Позивачем не було надано Суду жодних належних та допустимих доказів відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження відсутності заборгованості за кредитними договорами, їх розміру та строків, інших, ніж визначено банком, невідповідності суми, зазначеної у спірному виконавчому написі нотаріуса, фактичному розміру заборгованості за Кредитними договорами, а відповідно й відсутності підстав для вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом. Таким чином, доводи Позивача стосуються лише порушення приватним нотаріусом порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

За таких обставин, Позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, не доведено Суду обставин на підтвердження відсутності порушення зобов'язань за кредитними договорами та відсутності спірної заборгованості за вказаними договорами.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Комп'ютерні автоматизовані системи» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕКОН - ІНВЕСТ- АГРО» про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Комп'ютерні автоматизовані системи» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕКОН - ІНВЕСТ- АГРО» про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 19 лютого 2016 року..

Суддя О.В. Чинчин