ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" лютого 2016 р.Справа № 916/5026/15

за позовом: ОСОБА_1 акціонерного товариства "Електромонтаж";

до відповідача: ОСОБА_1 акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго";

про стягнення 8384,58грн.

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю;

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю;

В засіданні суду від 11.02.2016р. було оголошено перерву по 22.02.2016р. відповідно до ст.77 ГПК України.

Публічне акціонерне товариство "ЕЛЕКТРОМОНТАЖ" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" про стягнення 8384,58грн. у тому числі 4719,19грн. основного боргу, 3421,41грн. інфляційних витрат, 243,98грн. 3% річних.

Позивач на позовних вимогах наполягає.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав викладених у відзиві на позов вих.№21/67 від 29.01.2016р. (вх.суду№2206/16 від 01.02.2016р.)

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на укладений 10.08.2011р. між Відкритим акціонерним товариством Енергопостачальною компанією "Одесаобленерго" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго") та ОСОБА_1 акціонерним товариством "ЕЛЕКТРОМОНТАЖ" договір підряду на реконструкцію (будівельного підряду) №04/10/08 відповідно до умов якого Підрядник зобовязується своїми силами та засобами у встановлений строк та відповідно до проектно-кошторисної документації виконати роботи з реконструкції ПЛ-0,4кВ від ТП 2813 (інв.№10313766) (встановлення шаф), а Замовник прийняти, належним чином виконані роботи та оплатити їх (п.1.1. договору).

Позивач вказує на те, що письмових зауважень або претензій щодо фактично виконаних робіт, їх обсягу, відповідності будівельним нормам, тощо від відповідача не надходило, тому позивач вважає, що виконані роботи відповідач прийняв погодившись з їх вартістю, вказаній в акті приймання виконаних робіт форми КБ-2в та довідці про вартість виконаних робіт форми КБ-3 від 07.03.2014р. Відсутність зауважень відповідача щодо фактично виконаних робіт свідчить про їх належну якість. Оскільки акт та довідка були підписані 07.03.2014р., то відповідач повинен був провести оплати до 28.03.2014р. включно, однак відповідач розрахунків не здійснив у звязку з чим з 29.03.2014р. Відповідач не звертався до позивача із письмовими пропозиціями щодо відтермінування проведення платежу та не повідомляв про неможливість його здійснення або про існування перешкод обєктивного характеру, які унеможливлювали для відповідача виконання взятих на себе обовязків за договором, що свідчить про неналежне ставлення відповідача до зобовязань за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.01.2016р. за №21/47 відповідач, посилаючись на ст.601 Цивільного кодексу України, звернувся до позивача з заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог. Відповідач зазначає, що рішеннями господарського суду міста Києва з ПАТ "Електромонтаж" було стягнуто на користь ПАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" 794549,88грн. Рішенням господарського суду міста Києва від 02.04.2012р. по справі №5011-19/48-2012 було стягнуто з ПАТ "Електромонтаж" на користь ПАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" 100236,33грн. (з урахуванням часткового погашення боргу). Заявою від 11.12.2015р. за №21/349 ПАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" здійснило зарахування зустрічних однорідних вимог ПАТ "Електромонтаж" на загальну суму 30428,33грн. Внаслідок здійсненого зарахування зустрічних однорідних вимог сума боргу ПАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" перед ПАТ "Електромонтаж" згідно договору №03/10/08 від 10.08.2011р. була погашена у повному обсязі, а заборгованість ПАТ "Електромонтаж" згідно рішення господарського суду міста Києва від 02.04.2012р. по справі №5011-19/48-2012 була погашена частково на суму 30428,33грн. Рішенням господарського суду міста Києва від 11.04.2012р. по справі №5011-58/112-2012 було стягнуто з ПАТ "Електромонтаж" на користь ПАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" 295541,86грн. Рішенням господарського суду міста Києва від 09.10.2013р. по справі №910/15410/13 було стягнуто з ПАТ "Електромонтаж" на користь ПАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" 392154,74грн. Станом на 25.01.2016р. залишок заборгованості ПАТ "Електромонтаж" перед ПАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" становить 734493,45грн.

Відповідач зазначає, що вимоги ПАТ "Електромонтаж" про стягнення з ПАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" заборгованості за договором №04/10/08 від 10.08.2011р. та вимоги ПАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" про стягнення з ПАТ "Електромонтаж" заборгованості згідно рішень господарського суду міста Києва на загальну суму 734493,45грн. є однорідними, оскільки є грошовими вимогами та повязані з розрахунками та виконанням договірних зобовязань згідно укладених між сторонами договорів будівельного підряду.

25.01.2016р. ПАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" згідно заяви №21/47 здійснило зарахування зустрічних однорідних вимог.

Позивач проти заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог заперечує, посилаючись на те, що за всіма договорами будівельного підряду, що були наведені в судових рішеннях господарського суду міста Києва замовником та по справі №916/5026/15 замовником виступає відповідач, а виконавцем позивач. Зарахуванням можуть припинятися тільки однорідні вимоги. Вони повинні бути однорідними у розумінні їх матеріального змісту, а саме не можна обовязок повернути аванс зарахувати в рахунок зустрічного обовязку сплатити за виконані роботи та прийняти виконані роботи. Крім того рішення суду про повернення авансу та стягнення штрафу не відноситься до господарських зобовязань та має інший правовий характер.

Враховуючи викладене, позивач не погоджується з проведенням зарахування, яке було запропоновано відповідачем, оскільки вимоги сторін не є однорідними та зустрічними.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За змістом наведеної норми згоди іншої сторони у зобов'язанні із зарахуванням вимог не вимагається. Закон не виключає можливості здійснення відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог і в процесі судового розгляду. У такому випадку відповідна заява обов'язково повинна мати письмову форму й адресуватися позивачеві, а її копія і докази надсилання позивачеві (чи одержання ним) подаватися господарському суду. Відповідач може також звернутися із зустрічним позовом до позивача в порядку статті 60 ГПК. Припинення зобов'язання зарахуванням означає відсутність предмета спору за умови, якщо між сторонами не залишилися спірних (неврегульованих) питань; наприклад, якщо позивач заперечує існування своєї заборгованості перед відповідачем, у господарського суду немає підстав для висновку про відсутність предмета спору (Лист, Вищого господарського суду, від 12.03.2009, №01-08/163 "Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України").

Судом встановлено, що 25.01.2016р. ПАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" звернулося до ПАТ "Електромонтаж" з заявою №21/47 про зарахування зустрічних однорідних вимог.

За правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги це - одностороння угода, яка оформляється заявою однієї з сторін, і якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі на підставі ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Виходячи з конституційних положень, законодавцем встановлено у ст. 12 Господарського кодексу України, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають не лише при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, а й з інших підстав, зазначених у законодавстві. Тобто диспозитивна норма статті 12 Господарського кодексу України конкретизує конституційну норму в розрізі господарського судочинства та водночас кореспондується, наприклад, з приписами статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, згідно з якими одним із способів захисту цивільних прав є припинення господарських правовідносин.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому). Допускаються випадки, так званого часткового зарахування, коли одне зобов'язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов'язання. В такому випадку зобов'язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахуванням можуть бути припинені зобов'язання на будь-якій стадії їх існування, навіть після порушення виконавчого провадження щодо виконання одного із зустрічних зобов'язань. Добровільне виконання зобов'язання на стадії виконавчого провадження допускається і шляхом проведення зарахування однорідних зустрічних вимог (постанова Верховного Суду України від 01.11.2005р. №15/154).

За правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги це - одностороння угода, яка оформляється заявою однієї з сторін, і, якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі на підставі ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду" (постанова Вищого господарського суду України від 22.07.2004 р. №15-03/186).

Згідно з частиною третьою статті 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Отже, заява однієї сторони про зарахування зустрічної однорідної вимоги є одностороннім правочином, який має наслідком припинення зобов'язань. Якщо друга сторона вважає, що заява першої сторони є нікчемним правочином, а відтак не припиняє зобов'язання (наприклад, за відсутністю зобов'язання другої сторони або в разі недопустимості зарахування зустрічних вимог згідно з частинами четвертою, п'ятою статті 203 ГК України, статтею 602 ЦК України), то друга сторона вправі звернутися до суду з позовом про примусове виконання зобов'язання першою стороною в натурі або про застосування інших способів захисту, встановлених законом (Лист, Вищого господарського суду України, від 07.04.2008р., №01-8/211 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України".

Доводи позивача про те, що рішення суду про повернення авансу та стягнення штрафу не відноситься до господарських зобовязань та має інший правовий характер судом до уваги не приймаються, оскільки вимоги, які можуть підлягати зарахуванню мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Відповідачем згідно заяви №21/47 від 25.01.2016р. здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог, а позивачем, у звязку із незгодою зарахування зустрічних однорідних вимог, не надано доказів звернення до суду за захистом своїх охоронюваних законом прав.

Враховуючи наведене, суд погоджується з доводами відповідача про припинення зобовязань ПАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" перед ПАТ "Електромонтаж" шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Таким чином, предмет спору у даній справі відсутній.

Згідно з п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, провадження у справі №916/5026/15 підлягає припиненню.

Керуючись п. 1-1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

1. Провадження у справі №916/5026/15 припинити.

Суддя Л.В. Степанова