ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.02.2016р. Справа№ 914/487/15

Колегія суддів у складі:
Головуючий суддя Запотічняк О.Д.
суддя Синчук М.М.
суддя Крупник Р.В.
при секретарі М.Зубрицькій

розглянула справу за позовом: Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України, м.Київ,
до відповідача: Приватного акціонерного товариства Будівельне управління 62, м.Новий Розділ Львівської області,
про зобов`язання виконати умови договору.
Та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства Будівельне управління 62, м.Новий Розділ Львівської області,
до Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України
про визнання недійсним контракту №84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика в/ч НОМЕР_1 в кварталі вулиць Тролейбусна_Наукова-Рубчака.

За участю представників:
Прокурор: Бучко Р.В. (посвідчення №033675 від 29.05.2015р.);
Від позивача: Бондаренко О.В. - представник;
Від відповідача: С.Парамонов, Турчин Я.М..- представники; Оголєв Ю.Г. директор.

Суть спору: Заступник Генерального прокурора України звернувся у Господарський суд Львівської області в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України з позовом до відповідача: Приватного акціонерного товариства Будівельне управління 62 про зобов`язання виконати умови договору.
Позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що 19.01.2004р. між ГУВВ МВС України та ЗАТ БУ-62 було укладено контракт № 84 щодо будівництва багатоповерхових багатосекційних житлових будинків на 181 квартиру з об`єктами громадського призначення по АДРЕСА_1 на території військової частини НОМЕР_1 (у редакції додаткової угоди від 03.12.2006р. № 1/346). Відповідно до п.п. 1.2.2 та 4.3.1 вказаного контракту відповідач зобов`язався збудувати, ввести в експлуатацію та передати позивачу 25% введених в експлуатацію квартир (житлової площі) від загальної кількості квартир (житлової площі) у завершеному об`єкті будівництва на території військової частини НОМЕР_1 . Позивач свої зобов`язання, передбачені п. 1.2.1 контракту виконав у повному обсязі, оскільки на сьогоднішній день з 181 квартири побудовано та введено в експлуатацію 125 квартир (довідка від 12.01.2015 № 3/23/2-76). Однак, відповідачем передано позивачу лише 22 квартири житловою площею 838, 1 кв. м. (акти приймання-передачі житла від 07.07.2011р., від 03.09.2011р. та від 22.01.2014р.) та не виконано зобов`язань по контракту щодо передачі ще 855, 35 кв. м. житлової площі квартир.
Просить суд зобов`язати відповідача передати Головному управлінню Національної гвардії України 855,35 кв.м. житлової площі у багатоповерхових багатосекційних житлових будинках на 181 квартиру по АДРЕСА_1 на території військової частини НОМЕР_1 .
Приватне акціонерне товариство «Будівельнеуправління - 62» звернулося у Господарський суд Львівської області із зустрічним позовом до Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України, в якому просить визнати недійсним контракт №84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика в/ч НОМЕР_1 в кварталі вулиць Тролейбусна_Наукова-Рубчака. Зустрічні позовні вимоги мотивує тим, що спірний контракт не містить всіх істотних умов договору. Зокрема, погодження сторонами проектно-кошторисної документації є істотною умовою договору підряду, однак проектно-кошторисна документація не додана до договору. Також укладений контракт не містить умов, визначених п.5 ст. 318 ГК України.
Окрім того, укладений між сторонами контракт не був сплямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки замовник будівництва (Головне управління Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України), як на момент укладення контракту так й на даний час не має в своєму володінні, користуванні та розпорядженні земельну ділянку, на якій здійснюється будівництво.
Обставини справи: ухвалою від 16.02.2015 року суд порушив провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті.
За результатами розгляду даної справи, 28.04.2015р. Господарським судом Львівської області у складі судді Іванчук С.В. було прийнято рішення, яким позов задоволено частково та зобов`язано приватне акціонерне товариство "Будівельне управління - 62" передати Головному управлінню Національної гвардії України 426,75кв.м. квартир (житлової площі) у багатоповерхових багатосекційних житлових будинках на 181 квартиру по АДРЕСА_1 на території військової частини НОМЕР_1 .
Постановою Львівського апеляційного Господарського суду від 15.06.2015р. рішення Господарського суду Львівської області від 28.04.2015р. в частині задоволення позовних вимог скасовано та прийнято нове, яким в позові відмовлено.
Постановою Вищого господарського суду України від 14.09.2015р. скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.06.2015р. та рішення господарського суду Львівської області від 28.04.2015р. у справі № 914/487/15, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Львівської області.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду даної справи було визначено суддю Запотічняк О.Д.
Ухвалою від 24.09.2015р. суд призначив справу до розгляду в судовому засіданні на 13.10.2015р.
В судове засідання з`явився прокурор та представник позивача. Позивач через канцелярію суду подав додаткові письмові пояснення щодо правового статусу земельної ділянки станом на 19.01.2004р. та порядку зміни її цільового призначення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю уповноваженого представника в іншому судовому засіданні. Через канцелярію суду подав відзив на позов, в якому проти позову заперечив у повному обсязі, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд відклав розгляд справи на 28.10.2015р.
Окрім того, 12.10.2015р. Приватне акціонерне товариств Будівельне управління 62 звернулося до суду з зустрічним позовом до Головного управління Національної гвардії України, м.Київ, про визнання недійсним контракту №84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика в/ч НОМЕР_1 в кварталі вулиць Тролейбусна_Наукова-Рубчака
Зустрічні позовні вимоги відповідач мотивує тим, що укладений контракт не містить всіх істотних умов договору, а тому підлягає визнанню недійсним. Зокрема, погодження сторонами проектно-кошторисної документації є істотною умовою договору підряду, однак проектно-кошторисна документація не додана до договору. Також, на думку позивача за зустрічним позовом, укладений контракт не містить умов, визначених п.5 ст. 318 ГК України.
Ухвалою від 13.10.2015р. суд прийняв зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства Будівельне управління 62 до Головного управління Національної гвардії України про визнання недійсним контракту №84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика в/ч НОМЕР_1 в кварталі вулиць Тролейбусна_Наукова-Рубчака до розгляду та об`єднав зі справою 914/487/15.
В судове засідання з`явився прокурор та представники відповідача, надали пояснення по суті спору.
Прокурор зазначив, що 19.01.2004р. між ГУВВ МВС України та ЗАТ БУ-62 було укладено контракт № 84 щодо будівництва багатоповерхових багатосекційних житлових будинків на 181 квартиру з об`єктами громадського призначення по вул. Рубчака у м. Львові на території військової частини НОМЕР_1 (у редакції додаткової угоди від 03.12.2006р. № 1/346). Відповідно до п.п. 1.2.2 та 4.3.1 вказаного контракту відповідач зобов`язався збудувати, ввести в експлуатацію та передати позивачу 25% введених в експлуатацію квартир (житлової площі) від загальної кількості квартир (житлової площі) у завершеному об`єкті будівництва на території військової частини НОМЕР_1 . Позивач свої зобов`язання, передбачені п. 1.2.1 контракту виконав у повному обсязі, оскільки на сьогоднішній день з 181 квартири побудовано та введено в експлуатацію 125 квартир (довідка від 12.01.2015 № 3/23/2-76). Однак, відповідачем передано позивачу лише 22 квартири житловою площею 838, 1 кв. м. (акти приймання-передачі житла від 07.07.2011р., від 03.09.2011р. та від 22.01.2014р.) та не виконано зобов`язань по контракту щодо передачі ще 855, 35 кв. м. житлової площі квартир. Просив суд зобов`язати відповідача передати Головному управлінню Національної гвардії України 855,35 кв. м. житлової площі у багатоповерхових багатосекційних житлових будинках на 181 квартиру по АДРЕСА_1 на території військової частини НОМЕР_1 .
Представник відповідача позовні вимоги заперечив в повному обсязі, просив суд в їх задоволенні відмовити.
Вважає, що вибір позивачем такого способу захисту порушеного права як примусове виконання обов`язку у зв`язку з невиконанням зобов`язань, передбачених вищевказаним Контрактом, не узгоджується з приписами законодавства, яке регулює покладання відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, оскільки не відповідає змісту та предмету цього зобов`язання відповідно до умов Контракту.
Стверджує, що у позивача на момент звернення з позовом не виникло майнових прав на спірну житлову площу у розмірі 855,35 кв.м. у багатоповерхових багатосекційних житлових будинках на 181 квартиру по вул. Рубчака, м. Львові на території військової частини НОМЕР_1 , оскільки, як вбачається з умов Контракту таке право з`являється у позивача при настанні інших обставин (відкладальна обставина), про які зазначено у вказаному Контракті (п.п.4.3; 4,3.1), в тому числі прийняти від Підрядника по Акту здачі в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт (п.1.2.1 Контракту). В якості відшкодування витрат Замовника на забудову території в/ч НОМЕР_1 Підрядником зараховується на користь Замовника 25% квартир (житлової площі) від загальної кількості квартир (житлової площі) введених (ої) в експлуатацію. Однак, позивачем не надано належних і допустимих доказів, як в підтвердження обставин фінансування будівництва, так й витрат Замовника на забудову території в/ч НОМЕР_1 , що в свою чергу вказує на ненастання правових наслідків щодо зарахування Підрядником за Замовником 25% квартир (житлової площі), а відтак не набуття останнім майнових прав на спірну площу.
Не обґрунтованим та безпідставним є твердження позивача, з посиланням на п.4.3.1 Контракту, яке викладене у позовній заяві, в частині зобов`язання відповідача передати 855,35 кв. м. житлової площі у багатоповерхових багатосекційних житлових будинках на 181 квартиру по АДРЕСА_1 на території військової частини НОМЕР_1 , оскільки умови Контракту передбачають зарахування підрядником на користь замовника 25% квартир (житлової площі) від загальної кількості квартир (житлової площі) введених (ої) в експлуатацію. У даному випадку, вимоги щодо передачі позивачу 25% квартир (житлової площі) не обумовлені ні номером квартири, ні площею, яка зараховується чи передається, а прирівнюється до відсоткового еквівалента, що не відповідає поняттю індивідуально визначеного майна та виключає можливість передачі як такої. Відтак, вимога позивача про здійснення захисту його прав шляхом передачі майна, що не визначено індивідуальними ознаками є неправомірною. З огляду на умови Контракту зарахувати чи тим більше передати можна лише річ, яка відповідає поняттю індивідуально визначеного майна.
Окрім того, представник відповідача просив суд задоволити зустрічний позов та визнати недійсним контракт №84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна_Наукова-Рубчака, оскільки він не містить всіх істотних умов договору. Зокрема, погодження сторонами проектно-кошторисної документації є істотною умовою договору підряду, однак проектно-кошторисна документація не додана до договору. Також укладений контракт не містить всіх умов, визначених п.5 ст. 318 ГК України.
Також представник вважає, що даний контракт не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки замовник будівництва , як на момент укладення контракту так і на даний час не має у своєму володінні, користуванні та розпорядженні земельну ділянку, на якій здійснюється будівництво.
В судовому засіданні 28.10.2015р. розгляд справи було відкладено на 17.11.2015р.
16.11.2015р. відповідач подав через канцелярію суду додаткові письмові пояснення в яких акцентував увагу на тому, що спірний контракт є неукладеним в силу того, що між сторонами не було погоджено проектно-кошторисну документацію.
В судовому засіданні 17.11.2015р. оголошувалась перерва до 25.11.2015р.
В судове засідання 25.11.2015р. з`явились представники сторін. Позивач за первісним позовом через канцелярію суду подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви.
Зокрема представник зазначає, що 13.02.2001р. Львівською міською радою було видано Львівській квартирно-експлуатаційній частині району ВВ МВС України державний акт на право постійного користування землею площею 16,2698 га для розміщення військової частини і будівництва кварталу житлових будинків та об`єктів обслуговування, у тому числі й на земельну ділянку площею 0,81 га на вул. Тролейбусній - вул. І. Рубчака вул. Науковій.
У подальшому Львівську КЕЧ було ліквідовано, а земельну ділянку було передано військовій частині 4114 ВВ МВС України як правонаступнику, що підтверджується довідкою Управління земельних ресурсів у м. Львові від 07.09.2007 № 40/01-15/179.
Таким чином, станом на 19.01.2004 земельна ділянка була в користуванні військової частини НОМЕР_1 як правонаступника Львівської КЕЧ.
Ухвалою Львівської міської ради від 23.02.2006 № 3346 погоджено військовій частині НОМЕР_1 зміну цільового призначення та надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0,81 га на АДРЕСА_2 .
Ухвалою Львівської міської ради від 25.07.2007р. № 1178 було затверджено проект відведення зміни цільового призначення згаданої земельної ділянки у постійне користування за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для будівництва житлових будинків і соціальної інфраструктури.
03 квітня 2008 року військовій частині НОМЕР_1 було видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,81 га з цільовим призначенням будівництво житлових будинків і соціальної інфраструктури.
Таким чином, позивач вважає, що земельна ділянка на якій здійснюється будівництво за контрактом, з моменту його укладення та на даний час належить на правових підставах військовій частині 4114.
ПрАТ «Будівельне управління-62» визнало умови контракту, оскільки частина квартир була передана, а в переписці з позивачем, відповідач наводив свої аргументи щодо необхідності зменшення відсотку квартир, які підлягають передачі.
Окрім того, представник звертає увагу на те, що 25.09.2015р. Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції затверджено декларацію про готовність до експлуатації багатоповерхових багатосекційних житлових будинків з об`єктами громадського призначення на вул. Рубчака в м.Львові (секція 8,9), а відтак будівництво здійснюється на належних підставах.
Відповідач за первісним позовом подав клопотання про витребування доказів, зокрема, просив суд витребувати у відповідача за зустрічним позовом оригінал затвердженої до виконання проектно-кошторисної документації на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна-Наукова-Рубчака у м. Львові на підставі контракту №84 від 19.01.2004р.
Суд відмовив у задоволенні даного клопотання, оскільки відповідач за первісним позовом не обґрунтував чому він не може самостійно представити суду проектно-кошторисну документацію.
Позивач заявив усне клопотання про оголошення перерви для надання можливості сторонам провести звірку розрахунків для уточнення позивачем позовних вимог.
В судовому засіданні було оголошено перерву до 08.12.2015р.
В судовому засіданні 08.12.2015р. оголошувалась перерва до 13.01.2016р. для надання сторонам можливості подати додаткові докази по справі.
Окрім того, 08.12.2015р. після судового засідання прокурором було подано заяву про забезпечення позову в якій прокурор просив суд накласти арешт на квартири АДРЕСА_3 АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 14.12.2015р. було призначено колегіальний розгляд справи №914/487/15 у складі трьох суддів.
Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 16.12.2015р. для розгляду даної справи було визначено колегію суддів в складі:
1. Запотічняк О.Д.- головуючий суддя;
2. Крупник Р.В.
3. Березяк Н.Є.
05.01.2016р. позивачем було подано заяву про вжиття зажодів до забезпечення позову, згідно якої позивач просив суд накласти арешт на квартири АДРЕСА_3 АДРЕСА_1 , які згідно умовами контракту від 19.01.2004р. №84 та акту розподілу квартир від 14.08.2015р. належать приватному акціонерному товариству «Будівельне управління - 62».
У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Березяк Н.Є., згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 12.01.2016р., суддю Березяк Н.Є. було замінено на суддю Синчука М.М.
В судовому засіданні 13.01.2016р. було оголошено перерву до 27.01.2016р. Вирішення питання щодо забезпечення позову було відкладено на наступне судове засідання.
26.01.2016р. відповідач подав заперечення на заяву про вжиття заходів забезпечення позову в якій зокрема зазначив, що предметом первісного позову є зобов`язання відповідача до вчинення дій шляхом передачі позивачу за первісним позовом 855,35 кв.м. житлової площі у багатоквартирних багатосекційних житлових будинках на 181 квартиру по АДРЕСА_1 . Однак квартири на які позивач просить суд накласти арешт не є предметом даного спору. Предметом спору є виключно житлова площа а не квартири. Загальна площа квартир зазначених в заяві про забезпечення позову становить 1 373,7 кв. м., а предметом спору є житлова площа 855,35 м.кв.
Окрім того, перелічені в заяві про вжиття заходів забезпечення позову квартири належать на праві власності фізичним особам, що підтвердив витягами про реєстрацію права власності та відомостями з реєстру речових прав на нерухоме майно.
В судовому засіданні 27.01.2016р. судом було розглянуто заяви прокурора та позивача про забезпечення позову подані 08.12.2015р. та 05.01.2016р. та відмовлено в їх задоволенні з тих підстав, що прокурором не наведено конкретних обставин, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання договору, а згідно долучених відповідачем документів, всі квартири, на які слід накласти арешт перебувають у власності фізичних осіб.
В судовому засіданні 27.01.2016р. оголошувалась перерва до 10.02.2016р. для надання відповідачу можливості подати додаткові докази по справі
05.02.2016р. та 08.02.2016р. відповідач надав суду додаткові документи в підтвердження того, у власності ПрАТ «БУ-62» немає квартир в житлових будинках АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 .
10.02.2016р. прокурор подав заяву про забезпечення позову в якій просив суд накласти арешт на квартири які належать ПрАТ «Будівельне управління-62», а саме №№1,3,4,5,7,8,9,10,11,12,13,14,15,16,18,19,20 у житловому будинку АДРЕСА_5 та квартири №№ 2,8,13,15,19 житловому будинку АДРЕСА_6 .
В судовому засіданні 10.02.2016р. оголошувалась перерва до 17.02.2016р. для надання відповідачу можливості подати заперечення на заяву прокурора про забезпечення позову.
Також ухвалою від 10.02.2016р. суд продовжив строк розгляд справи на 15 днів з 17.02.2016р.
11.02.2016р. відповідач подав письмові заперечення на заяву прокурора від 10.02.2016р.№10/2/3-61 вих.16 про вжиття заходів забезпечення позову в якій зазначив, що прокурором не надано документів, які б вказували на належність ПрАТ «БУ-62» вказаних у заяві квартир та звернув увагу на те, що дані квартири не знаходяться у зв`язку з предметом позовних вимог по справі №914/487/15, що в свою чергу виключає можливість застосування даного способу забезпечення позову. Також звернув увагу на те, що при поданні заяви про забезпечення позову, прокурором не сплачено судовий збір.
В судове засідання 17.02.2016р. з`явився прокурор, представник позивача та представники відповідача.
Розглянувши заяву прокурора від 10.02.2016р про забезпечення позову, суд відмовив у її задоволенні з огляду на наступне.
Прокурор просить суд накласти арешт на квартири які належать ПрАТ «Будівельне управління-62» та знаходять у житловому будинку АДРЕСА_5 та у житловому будинку АДРЕСА_6 .
Згідно положень ст. 66 ГПК України, забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.
В той же час, предметом спору по справі є зобов`язання відповідача передати позивачу житлову площу у багатоповерхових багатосекційних житлових будинках на 181 квартиру по АДРЕСА_1 на території військової частини НОМЕР_1 .
Квартири на які прокурор просить накласти арешт не мають жодного відношення до предмету спору.
Щодо тверджень відповідача про те, що підстав для розгляду даної заяви прокурора взагалі немає, оскільки ним не сплачено судовий збір, то вони не беруться судом до уваги з огляду на наступне.
Відповідно до положень п. 2.22 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», у разі коли ГПК не передбачено можливості повернення господарським судом заяви у зв`язку з неподанням доказів сплати суми судового збору (наприклад, заяви про забезпечення позову), то суд повинен розглянути зазначену заяву й за відсутності таких доказів, а розподіл відповідних сум судового збору здійснити між сторонами за згідно із статтею 49 названого Кодексу у залежності від результатів розгляду відповідної заяви.
В усних поясненнях прокурор та представник позивача підтримали позовні вимоги за первісним позовом, просили суд їх задоволити. Проти задоволення зустрічного позову заперечили.
Представники відповідача проти первісного позову заперечили, просили суд задоволити зустрічний позов.
В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:
Згідно із ст. 121 Конституції України прокуратура покликана захищати інтереси держави і шляхом звернення до суду з позовом реалізовує ці повноваження. Відповідно до частини першої статті 29 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступати за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. Згідно з частиною 2 статті 2 ГПК у позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Національну гвардію України" Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України (центрального органу виконавчої влади) та призначена для виконання завдань із захисту та охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки. У відповідності до пункту 1 Положення про Головний орган військового управління Національної гвардії України, затвердженого Указом Президента України від 28 березня 2014 року № 346/2014, Головне управління Національної гвардії України є органом військового управління. Згідно із п. 3 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону Головний орган військового управління Національної гвардії України, органи військового управління оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України, військові частини і підрозділи з охорони важливих державних об`єктів та спеціальних вантажів, військові частини з охорони та оборони важливих державних об`єктів, військові частини і підрозділи з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, військові частини з охорони громадського порядку, підрозділи (загони) спеціального призначення, військові частини оперативного призначення, авіаційні військові частини, вищі навчальні заклади, навчальні військові частини (центри), бази, установи та заклади Національної гвардії України є правонаступниками відповідних органів військового управління, військових частин і підрозділів вищих навчальних закладів, навчальних військових частин, органів і підрозділів забезпечення, установ внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України без переоформлення актів на право постійного користування земельними ділянками та свідоцтв про право власності на нерухоме майно.
19.01.2004 р. між Головним управлінням Внутрішніх військ Міністерства Внутрішніх справ України (Замовник) правонаступником якого з 31.07.2014 р. є Головне управління Національної гвардії України та Закритим акціонерним товариством Будівельне управління 62 (Підрядник), правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство Будівельне управління 62 було укладено Контракт № 84 на забудову території спортивного майданчика військової частини 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна-Наукова-Рубчака в м. Львові
Також між сторонами було укладено додаткові угоди за № 1/346 від 03.12.2009 р., за № 3/20/1-84/11/Д2 від 03.09.11 р., які є невід`ємними частинами Контракту № 84.
Відповідно до п. 1.1 контракту (з урахуванням змін внесених Додатковою угодою №1/346 від 03.12. 2009р.) предметом контракту є будівництво багатоповерхових багатосекційних житлових будинків з об`єктами громадського призначення на вул. Рубчака в м. Львові на території в/ч 4114 на 181 квартиру.
Згідно з п 1.2.1. Контракту, замовник зобов`язаний забезпечити проведення заходів по під`єднанню новопрокладених електро-, водо-, тепломереж, каналізації, інших мереж і комунікацій до діючих мереж міста та прийняти від Підрядника по Акту здачі в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт.
В свою чергу п. 1.2.2 Контракту встановлено, що підрядник в межах договірної ціни, яка підлягає коригуванню у разі зміни ціноутворюючих факторів, зобов`язаний виконати власними і залученими засобами всі передбачені цим Контрактом і Додатками до нього роботи, здати в обумовлені строки завершений будівництвом Об`єкт замовнику, усунути на протязі гарантійного строку експлуатації Об`єкту недоробки, що зумовлені неякісним виконанням робіт.
Згідно із положеннями п.1.3 контракту, джерелами фінансування цього Контракту є кошти замовника, кошти партнерів - дольовиків, які можуть бути залучені в процесі виконання цього контракту, інші кошти.
Договірна ціна доручених підряднику за цим контрактом робіт розраховується і погоджується сторонами до 01 квітня 2004р. згідно затвердженої до виконання проектно-кошторисної документації на підставі кошторисної вартості об`єкту і діючих Державних будівельних норм, встановлена орієнтовно у розмірі 13 800 000,00 грн. Договірна ціна може коригуватися за наступних обставин: зміна обсягів і складу робіт, зупинка робіт за рішеннями або з вини замовника прийняття нових законодавчих і нормативних актів, що впливають на вартість робіт, суттєва відмінність фактичних умов виробництва від проектних, передбачити які при узгодженні ціни Підрядник не міг. Перегляд договірної ціни обґрунтовується розрахунками і оформляється Сторонами шляхом узгодження нової договірної ціни або додатків до договірної ціни (Розділ 2 контракту).
У п.3.1. Контракту сторони передбачили, що строки виконання робіт при будівництві Об`єкту обчислюються з дати підписання Підрядником акту передачі йому будівельного майданчика до дати підписання Акту прийняття завершеного будівництвом Об`єкту в експлуатацію. Строки виконання робіт передбачаються Календарним планом будівництва, Графіком виконання будівельно-монтажних робіт, які складаються Підрядником і затверджуються Замовником (Додаток № 2). Початок виконання робіт оформляється Сторонами відповідним актом, що подається Підрядником, який підписується після затвердження проектно-кошторисної документації, протягом 10 днів з моменту підписання договору.
При виникненні обставин, що не залежать від Підрядника і перешкоджають виконанню робіт у встановлені строки, він може ставити перед Замовником питання про перегляд встановлених строків. Рішення про перегляд строків оформляються додатковою угодою з обґрунтуванням обставин (п. 3.2. Контракту).
Відповідно до п. 3.3 контракту, в редакції яка діяла на час укладення Контракту, сторони зафіксували, що підрядник планує вводити Об`єкт в експлуатацію частинами починаючи з 2004 року (32-36 квартир).
Додатковою угодою № 1/346 від 03.12.2009 р. п. 3.3 контракту було викладено у наступній редакції та встановлено, що терміни будівництва об`єкта визначаються відповідно до вимог СНиП 1.04.03-85, які складають 36 місяців з моменту виконання Сторонами п. 3.1. Контракт.
У зв`язку з кризовими явищами у будівельній галузі, закінчення будівництва об`єкта може бути в 2013-1014 р.р. (а.с. 18 та 61).
Відповідно до п. п. 4.1, 4.2 Контракту, Замовник забезпечує безперервне фінансування будівництва Об`єкту і своєчасну оплату виконаних Підрядником робіт у відповідності з умовами цього Контракту. Фінансування будівництва проводиться Замовником грошовими коштами та іншими засобами по узгодженню Сторін.
Разом з тим, як зазначається у п.4.3 Контракту, при недостатньому фінансуванні з боку Замовника Підрядник має право вкласти власні кошти або залучити дольовиків для фінансування будівництва. При цьому, в якості відшкодування витрат Замовника на забудову території В/ч НОМЕР_1 Підрядником зараховується на користь Замовника 25 відсотків квартир (житлової площі) від загальної кількості квартир (житлової площі) введених (ої) в експлуатацію (п. 4.3.1. Контракту).
Відповідно до п. 4.4. Контракту, після закінчення будівництва дольовими отримують частину квартир пропорційно фінансовому вкладу в загальну вартість будівництва зменшеному на суму інвестицій на користь Замовника.
Пунктом 4.5. Контракту передбачено, що Замовник не пізніше 30 банківських днів до передачі підряднику будівельного майданчика для виконання робіт перераховує на банківський рахунок останнього в розмірі 30% вартості робіт за цим контрактом.
Кінцеві розрахунки з підрядником за виконані роботи здійснюється замовником не пізніше 30 банківських днів після підписання акту про здачу об`єкта в експлуатацію шляхом перерахунку належної до сплати грошової суми на банківський рахунок Підрядника (п. 4.6. Контракту).
Відповідно до п. 4.10 Контракту, при неспроможності Замовника оплатити виконані підрядником роботи за підзвітний квартал, а також провести розрахунки за цим Контрактом зверх встановленого терміну більш ніж на 30 календарних днів, Підрядник стає власником певної кількості виконаних на об`єкті будівельно-монтажних робіт, що, при кінцевих розрахунках між сторонами, відповідатиме певній кількості квартир будинку, що будується за цим Контрактом (на умовах п. 4.3.).
Вартість квартир, які переходять у власність Підрядника при неплатоспроможності Замовника, визначається згідно кошторисної документації і з врахуванням коефіцієнтів інфляційного подорожчання робіт і повинна дорівнювати сумі заборгованості замовника перед підрядником на момент передачі цих квартир останньому (п. 4.11 Контракту).
Про своє рішення стати власником певної кількості виконаних на об`єкті БМР, Підрядник письмово повідомляє Замовника (п.4.12). Факт передачі квартир у власність Підрядника підтверджується Актом приймання-передачі, підписаним повноваженими представниками Сторін, який, одночасно, буде і підставою для зарахування вартості переданих квартир в погашення заборгованості Замовника перед Підрядником (п.4.13).
03.09.2011 р. між Головним управлінням внутрішніх військ МВС України, правонаступником якого є Позивач, та Приватним акціонерним товариством БУ-62 укладено Додаткову угоду № 3/20/1-84/11/Д2 до Контракту № 84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика Військової частини НОМЕР_1 в кварталі вул. Тролейбусна-Наукова-Рубчака в м. Львові, п.1 якої сторони погодили, доповнити розділ 4 Розрахунки і платежі Контракту п. 4.14. наступного змісту: п. 4.14. за взаємною згодою сторін, передача Замовнику загальної житлової площі відповідно до пункту 4.3.1. Контракту може бути здійснена Підрядником за іншими адресами шляхом підписання сторонами актів приймання-передачі загальної житлової площі та оформлення права власності (оперативного управління) на зазначену площу за замовником. Адреса, перелік квартир, їх характеристика буде погоджуватись додатково. Додаткова угода № 3/20/1-84/11/Д2 (п.2.) набирає чинності з моменту її підписання та скріплення печатками сторін і є невід`ємною частиною Контракту від 19.01.2004 р. № 84 (а.с. 20).
Прокурор стверджує, що відповідач свої зобов`язання передбачені п. 4.3.1 Контракту виконав частково оскільки передав позивачу тільки 22 квартири житловою площею 838,1 кв.м. та просить суд зобов`язати відповідача передати позивачу ще 855,35 кв.м. житлової площі квартир.
Під час нового розгляду справи, відповідачем було подано зустрічну позову заяву згідно якої відповідач просить суд визнати недійсним контракт №84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна_Наукова-Рубчака.
Відповідно до п. 3.15 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції обставинами, які свідчать про взаємну пов`язаність зустрічного позову з первісним є зокрема часткове чи повне виключення задоволення первісного позову у зв`язку з задоволенням зустрічного позову.
Враховуючи, що підставою первісному позову є зобов`язання відповідача вчинити певні дії, які випливають з умов контракту №84 від 19.01.2004р., а предметом зустрічного позову є визнання недійсним контракту №84 від 19.01.2004р. суд вважає, що першочергово слід дослідити чинність контракту №84 від 19.01.2004р..
Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу.
Стаття 203 ЦК України окреслює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема:
1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
З системного аналізу наведених норм законодавства випливає, що правочин може бути визнаний недійсним, якщо в момент вчинення правочину сторонами не дотримано вимог встановлених частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203
Обґрунтовуючи зустрічний позов про визнання недійсним контракту №84 від 19.01.2004р., відповідач посилається на наступні підстави:
- сторонами не було погоджено та затверджено проектно-кошторисну документацію до спірного контракту;
- спірний контракт не містить всіх умов, визначених п.5 ст. 318 ГК України.
- укладений між сторонами контракт не був сплямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки замовник будівництва (Головне управління Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України), як на момент укладення контракту так й на даний час не має в своєму володінні, користуванні та розпорядженні земельну ділянку, на якій здійснюється будівництво.
Здійснивши системний аналіз положень спірного Контракту № 84 на забудову території спортивного майданчика військової частини 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна-Наукова-Рубчака в м. Львові від 19.01.2004 р. (із наступними змінами), суд приходить до висновку, що за своїми основними та неосновними (другорядними) ознаками даний контракт є договором будівельного підряду, правовідносини за яким регулюються нормами передбаченими параграфом 3 Глави 61 ЦК України.
Статтею 875 ЦК України передбачено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
Відповідно до ч.1,2 ст. 877 ЦК України, підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.
Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.
Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію.
Відповідно до п.5.1 контракту № 84 від 19.01.04р. встановлено, що проектна документація за цим контрактом розробляється підрядником разом з замовником. При цьому оплата здійснюється підрядником.
З наведеного вбачається спірним контрактом було обумовлено розробку проектної документації, однак дана умова контракту сторонами виконана не була.
Суд звертає увагу на те, що саме невиконання умов договору в частині розробки проектної документації, не може бути підставою для визнання контракту недійсним.
Щодо тверджень відповідача про те, що спірний контракт не містить всіх умов, визначених п.5 ст. 318 ГК України, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.5 ст.318 ГК України, договір підряду на капітальне будівництво повинен передбачати: найменування сторін; місце і дату укладення; предмет договору (найменування об`єкта, обсяги і види робіт, передбачених проектом); строки початку і завершення будівництва, виконання робіт; права і обов`язки сторін; вартість і порядок фінансування будівництва об`єкта (робіт); порядок матеріально-технічного, проектного та іншого забезпечення будівництва; режим контролю якості робіт і матеріалів замовником; порядок прийняття об`єкта (робіт); порядок розрахунків за виконані роботи, умови про дефекти і гарантійні строки; страхування ризиків, фінансові гарантії; відповідальність сторін (відшкодування збитків); урегулювання спорів, підстави та умови зміни і розірвання договору.
Як вбачається із спірного контракту, він відповідає вимогам наведеного положення закону. Відповідачем не конкретизовано, які саме умови обумовлені даною нормою закону не містить контракт.
Відповідно до п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», за загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним.
Щодо тверджень відповідача про те, що спірний контракт не був спрямований на реальне настання правових наслідків, оскільки замовник будівництва (Головне управління Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України), як на момент укладення контракту так й на даний час не має в своєму володінні, користуванні та розпорядженні земельну ділянку, на якій здійснюється будівництво, суд зазначає наступне.
Ухвалою Львівської міської ради від 23.02.2006 № 3346 погоджено військовій частині НОМЕР_1 зміну цільового призначення та надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0,81 га на вул. Тролейбусній - вул, І. Рубчака - вул. Науковій.
Ухвалою Львівської міської ради від 25.07.2007р. № 1178 було затверджено проект відведення зміни цільового призначення згаданої земельної ділянки у постійне користування за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для будівництва житлових будинків і соціальної інфраструктури.
03 квітня 2008 року військовій частині НОМЕР_1 було видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,81 га з цільовим призначенням будівництво житлових будинків і соціальної інфраструктури.
Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 3.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з`ясовувати пов`язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов спірного контракту відповідач здійснив будівництво багатоповерхових багатосекційних житлових будинків з об`єктами громадського призначення на вул. Рубчака в м. Львові на території в/ч 4114 на 181 квартиру. Частину квартир в даних будинках було передано позивачу в силу положень контракту, що сторонами не заперечується
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги по зустрічному позові щодо визнання недійсним контракту №84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна_Наукова-Рубчака до задоволення не підлягають.
Щодо первісного позову суд зазначає наступне.
Обґрунтовуючи первісний позов, прокурор вважає, що відповідач в силу положень п.п. 1.2.2 та 4.3.1 контракту зобов`язаний був збудувати, ввести в експлуатацію та передати позивачу 25% введених в експлуатацію квартир (житлової полощі) від загальної кількості квартир (житлової площі) у завершеному об`єкті будівництва на території військової частини НОМЕР_1 . Однак відповідач свої зобов`язання виконав частково оскільки передав позивачу тільки 22 квартири житловою площею 838,1 кв.м.
Відповідно до умов контракту Контракту, при недостатньому фінансуванні з боку Замовника Підрядник має право вкласти власні кошти або залучити дольовиків для фінансування будівництва. При цьому, в якості відшкодування витрат Замовника на забудову території В/ч НОМЕР_1 Підрядником зараховується на користь Замовника 25 відсотків квартир (житлової площі) від загальної кількості квартир (житлової площі) введених (ої) в експлуатацію (п. 4.3.1. Контракту).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було передано позивачу 31 квартиру (житлову площу) загальною житловою площею 1120,8 кв.м .
Згідно п.1 прохальної частини позовної заяви прокурор просить суд зобов`язати відповідача передати Головному управлінню Національної гвардії України 855,35 кв.м. житлової площі у багатоповерхових багатосекційних житлових будинках по вул. Рубчака в м. Львові на території військової частини НОМЕР_1 .
Однак беручи до уваги акти приймання передачі квартир підписані між позивачем та відповідачем, а також витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, які долучені відповідачем до справи, судом встановлено, що за відповідачем не числяться на праві власності квартири, у багатоповерхових багатосекційних житлових будинках по АДРЕСА_1 на території військової частини НОМЕР_1 .
Зокрема, як уже зазначалося судом, позивачу було передано 31 квартиру, 2 квартири було передано Львівській міській раді, решту квартир відповідач реалізував фізичним та юридичним особам, які є їх власниками. Всі квартири є приватизованими, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Том ІІ а.с. 185-230, Том ІІІ а.с. 9-90,93-197).
Таким чином, у відповідача відсутні квартири (житлова площа) у багатоповерхових багатосекційних житлових будинках по вул. Рубчака в м. Львові на території військової частини НОМЕР_1 , які він би міг передати позивачу на виконання контракту Контракту № 84 від 19.01.2004 р. чи рішення суду по даній справі.
Оскільки на момент розгляду даної справи у спірних будинках розподілена вся житлова площа, позивачем невірно обрано спосіб захисту.
Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
З огляду на викладені обставини суд прийшов до висноваку, що позовні вимоги по первісному позові та позовні вимоги по зустрічному позові до задоволення не підлягають.
Керуючись ст. ст.28, 33 ,43, 44, 48, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову заступника Генерального прокурора України поданого в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України до відповідача: Приватного акціонерного товариства Будівельне управління 62 про зобов`язання відповідача передати Головному управлінню Національної гвардії України 855,35 кв.м. житлової площі у багатоповерхових багатосекційних житлових будинках на 181 квартиру по вул. Рубчака в м. Львові на території військової частини НОМЕР_1 відмовити.
2. В задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства Будівельне управління 62 до Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України про визнання недійсним контракту №84 від 19.01.2004р. на забудову території спортивного майданчика в/ч 4114 в кварталі вулиць Тролейбусна-Наукова-Рубчака відмовити.
3. Рішення суду може бути оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.
Повний текст рішення (з врахуванням вихідних днів 20.02.2016р. та 21.02.2016р.) складено 24.02.2016р.

Головуючий суддя Запотічняк О.Д.

Суддя Синчук М.М.

Суддя Крупник Р.В.