УХВАЛА

22.02.2016Справа № 917/2277/15

За позовом Малого приватного підприємства "МЕАНДР"

до Служби безпеки України

про стягнення 272 412,58 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Міщенко О.В. - дов. №б/н від 09.11.2015 р.;

від відповідача: Корчкова О.С. - дов. №22/1359-Д від 10.07.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Мале приватне підприємство "Меандр" звернувся до Господарського суду міста Києва до Господарського суду Полтавської області з позовом до 5 управління (міжвідомчий центр спеціалізованої підготовки) Центру спеціалізованих операцій боротьби з тероризмом захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів про стягнення 272 408,58 грн.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 03.11.2015 року порушено провадження у справі №917/2277/15, справу призначено до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 01.12.2015 року замінено неналежного відповідача 5 управління (міжвідомчий центр спеціалізованої підготовки) Центру спеціалізованих операцій боротьби з тероризмом захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів належним відповідачем - Службою безпеки України (м. Київ, вул. Володимирська, буд. 33) та на підставі ст.ст. 15, 17 ГПК України справу №917/2277/15 за територіальною підступністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ, справу №917/2277/15 передано на розгляд судді Спичаку О.М.

Ухвалою від 14.12.2015 р. справу №917/2277/15 прийнято суддею Спичаком О.М. до свого провадження та призначено судове засідання на 15.01.2016 р.

Представник позивача 11.01.2016 р. через канцелярію господарського суду подав клопотання про доручення доказів до матеріалів справи, яку судом розглянуто та задоволено, а також заяву про зменшення позовних вимог, а в судовому засіданні надав пояснення, згідно яких вказаним учасником судового процесу підтримується заявлений позов.

Розгляд клопотання про зменшення позовних вимог судом було відкладено на наступне судове засідання.

Представник відповідача 14.01.2016 р. подав клопотання про доручення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Відповідно до приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 15.01.2015 р. було оголошено перерву до 25.01.2016 р.

Представником позивача 25.01.2016 р. через канцелярію подано до суду письмові пояснення по справі та клопотання про призначення судової почеркознавчої та будівельно-технічної експертизи.

Судом було відкладено розгляд клопотання заявника про відмову від позовних вимог в частині стягнення пені, збільшення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат та призначення судової експертизи.

Крім того представником позивача подано клопотання про продовження строків розгляду справи на 15 днів.

Ухвалою від 25.01.2016 р. строк вирішення спору було продовжено на 15 днів та відкладено розгляд справи на 22.02.2016 р.

Під час розгляду справи у судовому засіданні 22.02.2016 р. судом було прийнято заяву №28 від 25.12.2015 р. про відмову від позовних вимог в частині стягнення пені та збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат. При цьому, суд виходить з наступного.

За приписами ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Одночасно, відповідно до п.3.11 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» Господарським процесуальним кодексом України не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Враховуючи, що заява №28 від 25.12.2015 р. Малого приватного підприємства "МЕАНДР" відповідає приписам ст.22 Господарського процесуального кодексу України остання прийнята господарським судом.

Відповідно до ч.1 ст.41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно із положеннями ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Як зазначено в листі №01-8/2651 від 27.11.2006р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання призначення судових експертиз» судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Аналогічні за змістом положення містить ч.2 п.2 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи».

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору №36 від 06.04.2012 р. підряду в частині своєчасної оплати робіт на загальну суму 179 000 грн., на підтвердження виконання яких заявником представлено до матеріалів справи акти без номеру та дати приймання виконаних будівельних робіт за жовтень та листопад 2012 р.

Одночасно, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, Службою безпеки України було зазначено, що роботи за договором №36 від 06.04.2012 р. підряду замовником було в повному обсязі оплачено. Крім того, вказаним учасником судового процесу наголошено, що представлені заявником акти приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) за жовтень та листопад 2012 р. та довідки про вартість виконаних будівельних робіт (КБ-3) не відповідають встановленим чинним законодавством вимогам щодо оформлення документів.

Отже, під час розгляду справи № 917/2277/15 між сторонами виник спір щодо виконання позивачем в межах договору №36 від 06.04.2012 р. робіт, що зазначені в актах без номеру та дати приймання виконаних будівельних робіт за жовтень та листопад 2012 р.

Наразі, обставини щодо обсягів фактично виконаних за договором №36 від 06.04.2012 р. будівельних робіт входять до предмету доказування по даній справі, а тому повинні бути досліджені господарським судом з метою винесення обґрунтованого та повного рішення.

Разом з цим, для з'ясування вказаних обставин є необхідним застосування відповідних методів та методик будівельно-технічних досліджень, що не може бути зроблено господарським судом самостійно без залучення відповідних фахівців.

Відповідно до ч.2 ст.41 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Виходячи зі змісту листа №01-8/2651 від 27.11.2006р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання призначення судових експертиз», вирішуючи питання про призначення судової експертизи, господарському суду необхідно витребувати у сторін пропозиції стосовно конкретних державних спеціалізованих експертних установ та/або судових експертів, які не є працівниками зазначених установ. Господарський суд не зв'язаний цими пропозиціями, але має враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення експертного дослідження.

За змістом п.5 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. У вирішенні відповідного питання (до призначення судової експертизи) слід: визначитися з конкретною установою або конкретним експертом, якими проводитиметься експертиза. З цією метою господарський суд, зокрема, витребує у сторін пропозиції стосовно таких установ та/або судових експертів, у тому числі тих, які не є працівниками зазначених установ. Господарський суд не зв'язаний цими пропозиціями, але може враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення судової експертизи; максимально конкретно визначити питання, які мають бути роз'ясненні судовим експертом, та сформулювати їх у логічній послідовності.

Згідно з п.3 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду, у процесі підготовки справи до розгляду суддя не позбавлений можливості, викликавши представників сторін, з'ясувати їх думку щодо питань, які слід поставити перед експертом.

Ухвалою від 22.01.2016 р. сторін було зобов'язано надати пропозиції щодо переліку питань та вибору експертної установи, якій слід доручити проведення вказаного експертного дослідження.

Позивачем у клопотанні №2 від 20.01.2016 р. запропоновано поставити на вирішення судової експертизи наступні питання: Чи виконано підпис на договорі №36 від 06.04.2012 р., укладеному між Малим приватним підприємством «Меандр» та 5 управлінням (міжвідомчий центр спеціалізованої підготовки) Центру спеціалізованих операцій боротьби з тероризмом захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України, актах приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в), локальних кошторисах з розрахунками договірної ціни (форма 4а) за жовтень та листопад 2012 р. однією і тією ж особою, а саме начальником 5 управління (міжвідомчий центр спеціалізованої підготовки) Центру спеціалізованих операцій боротьби з тероризмом захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України ОСОБА_3? Чи відповідає перелік виконаних будівельно-ремонтних робіт на об'єктах 5 управління (міжвідомчий центр спеціалізованої підготовки) Центру спеціалізованих операцій боротьби з тероризмом захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України, переліку будівельно-ремонтних робіт, які вказані в актах приймання виконаних будівельних робіт та локальних кошторисах з розрахунками договірної ціни за жовтень-листопад 2012 р., що підписані між Малим приватним підприємством «Меандр» та 5 управлінням (міжвідомчий центр спеціалізованої підготовки) Центру спеціалізованих операцій боротьби з тероризмом захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України?

Відповідачем пропозицій щодо переліку питань, які слід поставити на вирішення судової експертизи надано не було з огляду на відсутність, на думку Служби безпеки України, достатніх підстав для застосування спеціальних знань для вирішення спору у справі.

Проте, як вже зазначалось, суд не обмежений при визначенні кола питань, які повинні бути поставлені на вирішення судового експерта, тими питаннями, які запропоновані учасниками судового процесу та зобов'язаний максимально конкретно визначити такі питання в ухвалі.

При цьому, суд зауважує на відсутності підстав для поставлення на вирішення судової експертизи питань щодо належності підпису, який міститься на договорі №36 від 06.04.2012 р., актах приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в), локальних кошторисах з розрахунками договірної ціни (форма 4а) за жовтень та листопад 2012 р. саме начальнику 5 управління (міжвідомчий центр спеціалізованої підготовки) Центру спеціалізованих операцій боротьби з тероризмом захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України ОСОБА_3.

Суд звертає увагу заявника, що судова експертиза призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування. Тоді як, у даному випадку відповідачем обставини щодо належності підпису на означених документах саме посадовій особі 5 управління (міжвідомчий центр спеціалізованої підготовки) Центру спеціалізованих операцій боротьби з тероризмом захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України не заперечуються та не входять до предмету доказування по справі.

Таким чином, суду відсутні підстави для призначення у справі почеркознавчої експертизи.

Згідно з ч.3 ст.41 Господарського процесуального кодексу України проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу».

Пунктом 1.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень встановлено, що експертизи та дослідження проводяться експертними установами, як правило, за зонами регіонального обслуговування. За наявності обставин, що зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи в установі за зоною обслуговування, особа або орган, які призначають експертизу, зазначивши відповідні мотиви, можуть доручити її виконання експертам іншої установи.

У клопотанні № 2 від 20.01.2016 р. заявником запропоновано доручити проведення судової експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та судовому експерту Маківському Миколі Володимировичу.

За висновками суду, доручення проведення судової експертизи по справі №917/2277/15 наведеній експертній установі є недоцільним з огляду на проведення Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз експертних досліджень у термін, що перевищує три місяці (з урахуванням великого завантаження експертної установи), що може призвести до затягування строків розгляду спору та недотримання приписів Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків вирішення справи.

Крім того, як зазначалось вище, у відповідності до змісту Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень експертизи проводяться експертними установами, як правило, за зонами регіонального обслуговування.

Таким чином, приймаючи до уваги зону регіонального обслуговування Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл.проф.М.С. Бокаріуса, суд дійшов висновку щодо доручення проведення судової експертизи по справі саме наведеній експертній установі.

Учасниками судового процесу заперечень з приводу доручення проведення експертного дослідження по справі Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл.проф.М.С. Бокаріуса надано не було.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Згідно з п.9 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» про призначення судової експертизи виноситься ухвала, в якій, крім відомостей, передбачених частиною другою статті 86 Господарського процесуального кодексу України, зазначається, зокрема, сторона, на яку покладено оплату витрат з проведення судової експертизи.

За змістом п.23 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи.

Приймаючи до уваги предмет та підстави позовних вимог, за висновками суду, саме позивач є заінтересованим в проведенні судової експертизи, а отже, обов'язок з її оплати покладається на Мале приватне підприємство «Меандр».

Таким чином, з метою всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи ухвалою суду від 22.02.2016 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл.проф.М.С. Бокаріуса.

Відповідно до частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь у судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

В зв'язку з призначенням експертизи по даній справі, провадження у справі підлягає зупиненню.

Керуючись ст. ст. 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 917/2277/15 зупинити до проведення експертизи та отримання висновку Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл.проф.М.С. Бокаріуса.

Суддя Спичак О.М.