ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.02.2016 Справа № 920/131/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄСТА УКРАЇНА», м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІММАРКЕТ», м. Суми

про стягнення 8 338 грн. 28 коп.

СУДДЯ Резніченко О.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 04.11.2015р.

Від відповідача: не зявився.

Суть спору: позивач просить суд стягнути з відповідача 8 338 грн. 28 коп. заборгованості по договору Т №101 від 13.08.2015р., а саме: 8 000 грн. 00 коп. основного боргу, 252 грн. 00 коп. інфляційних витрат та 85 грн. 48 коп. 3 % річних.

Представник позивача подав в дане судове засідання для огляду оригінали документів, копії яких долучені до позовної заяви, які були оглянуті судом. Крім цього, представник позивача усно пояснив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач письмовий відзив на позов не подав, в засідання суду не зявився.

Тому, оскільки відповідач не скористався своїм правом на участь у даному судовому засіданні (ухвалу про порушення провадження у справі відповідачем отримано 15.02.2016р., про що свідчить залучене до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу), клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача в дане судове засідання не надходило, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, згідно ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив:

Між позивачем та відповідачем 13.08.2015р. було укладено заявку-договір Т №101 на перевезення вантажів за маршрутом м. Одеса Сумська область, Сумський район, село Бездрик.

Відповідно до укладеної заявки-договору Т №101, вартість перевезення складає 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. (оплата проводиться за оригіналами документів на протязі 3-5 банківських днів).

На виконання взятих на себе зобовязань перед відповідачем, позивач здійснив перевезення визначеного в заявці-договорі Т №101 вантажу на загальну суму 8 000 грн. 00 коп.

Факт отримання відповідачем послуг за договором Т №101 підтверджується матеріалами справи, а саме товарно-транспортною накладною №Р374 від 14.08.2015р. та актом здавання-приймання послуг №ВУ-0001292 від 31.08.2015р., які підписані повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками.

Оскільки відповідач за надані послуги кошти не сплатив, відповідно до ст. 530 ЦК України, позивач направив відповідачу претензію №2187 від 14.01.2016р. з вимогою погасити заборгованість у розмірі 8 000 грн. 00 коп.

Відповідачем було отримано претензію 15.01.2016р. та надано відповідь, згідно якої, відповідач зазначив, що на даний час не має коштів в повному обсязі погасити заборгованість. При цьому, відповідачем було запропоновано графік погашення заборгованості.

Але, як пояснив представник позивача, відповідач після отримання претензії розрахунки з позивачем повністю не провів, тому позивач був вимушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.

Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-якій час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, на день подачі позовної заяви до суду, заборгованість відповідача перед позивачем по основному боргу склала 8 000 грн. 00 коп., що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частина 2 статті 612 Цивільного кодексу України встановлює норми, згідно яких боржник вважається таким, що прострочив своє зобов'язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його в строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідачем не подано ні доказів сплати боргу, ні аргументованих заперечень проти вимог позивача, тому суд позовні вимоги щодо стягнення 8 000 грн. 00 коп. основного боргу суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на підставі ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України.

Також, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по договору Т №101 від 13.08.2015р. позивач просить стягнути з відповідача 85 грн. 48 коп. 3% річних за період з 25.09.2015р. по 02.06.2016р. та 252 грн. 80 коп. інфляційних витрат за період з 25.09.2015р. по 31.12.2015р.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимоги кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Частина 4 ст. 232 Господарського кодексу України встановлює, що відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору.

Враховуючи викладене, позовні вимоги стосовно стягнення з відповідача 85 грн. 48 коп. 3% річних за період з 25.09.2015р. по 02.06.2016р. та 252 грн. 80 коп. інфляційних витрат за період з 25.09.2015р. по 31.12.2015р. за порушення терміну виконання грошових зобовязань є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, ст. 232 Господарського кодексу України.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору понесені позивачем покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІММАРКЕТ» (40007, м. Суми, вул. Охтирська, буд. 18, код 23292270) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄСТА УКРАЇНА» (04073, м. Київ, проспект Московський, буд. 6, офіс 505, код 35322154) 8 000 грн. 00 коп. основного боргу, 252 грн. 80 коп. інфляційних витрат, 85 грн. 48 коп. 3% річних та 1 387 грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.02.2016р.

СУДДЯ О.Ю. Резніченко